Resync: Xenzai www.subscene.com
I TIDLIGERE AVSNITT
Statsministeren tier fortsatt.
Men mange kommer hit.
-Vi er slitheens. -Vi skal forvandle jorda til slagg.
Forlat Jorden, ellers stopper jeg dere.
Du har verden i dine hender.
SEKS MÅNEDER SENERE
Jeg har sjekket sifrene utallige ganger og får alltid samme resultat.
Konstruksjonen er ikke trygg. Millioner av mennesker kan dø.
Jeg ber deg... Stopp prosjektet før det er for sent.
Kjære vene...
Du er jo ekspert, mr Cleaver.
-Stopper du det? -Jeg har visst ikke noe valg.
Oi, jeg ber om forlatelse. Det er vanskelig å rekke å spise.
-Stopper du det i dag? -Selvsagt.
Ingenting er viktigere enn menneskeliv.
-Tror du jeg er en galning? -Nei.
-Har bare jeg sett dine resultater? -Bare du, ingen andre.
Klokt.
Dette er en lettelse, mrs Blaine. Jeg trodde knapt avlesningene.
Målestokken... En ødeleggelse de britiske øyer aldri har opplevd.
Det er nesten så man tror at noen ville at byen skulle bli utslettet.
Så godt at vi har deg, vår høyt verdsatte leder.
-Hvem i helvete er du? -Hvem i helvete er du?
-Kaptein Jack Harkness. Vi kjøper ikke. -Unna.
-Du må være Mickey. -Hei, Ricky.
-Ikke hør på ham. -Du ser flott ut.
-Hvorfor skjer slikt aldri med meg? -Be meg med ut. Jeg er verd bryet.
Fant du det? Nå kan jeg reise hvor jeg vil.
-Du trenger ikke noe pass. -Ikke når vi reiser til Plattform 1 -
-eller San Kaloons glasspyramide, men tenk om vi havner i Brasil.
Det låter som om du blir her.
Hva gjør dere i Cardiff? Hvem er han? Har ikke noe imot fyren med ørene,-
-men han der er litt...fårete.
Slang på 2000-tallet. Er "fårete" dårlig? Men "dårlig" betyr vel "bra"?
-Syns du jeg er stygg? -Vi skal bare fylle drivstoff.
Midt i Cardiff er det en usynlig revne mellom forskjellige dimensjoner.
Den ble reparert i 1869.
Gelthene brukte den som port, men revnen ble lukket.
Det blir skapt energi, ufarlig for mennesker...
-Men den er perfekt for Tardisen. -Vi suger opp strålingen.
-Så reiser vi av sted... -...i tid og rom!
-Dere tror visst at dere er fikse? -Ja.
-Ja.
-Damen stirrer på oss. -Hun lurer på hva vi gjorde der inne.
Hva er du kaptein over? lnsinuasjonstroppene?
Forlater dere Tardisen her?
-Hvorfor ser den sånn ut? -Den har en kameleonkrets.
Tardisen kamuflerer seg. l antikkens Roma ville den vært en statue.
Men jeg landet i 1960-tallet og kretsen kjørte seg fast.
-Så disse fantes altså? -Ja, så politiet kunne tilkalle hjelp.
De kunne også bruke dem som en liten celle.
-Hvorfor fikser du ikke kretsen? -Jeg liker den.
-Legger ikke folk merke til den? -La meg fortelle noe om mennesker.
Hva gjør de hvis de ser en mystisk blå kasse? De går forbi. Slutt å mase.
-Hva skal vi gjøre? -Cardiff på 2000-tallet...
Og vinden er østlig. Universets tryggeste sted.
Det nye kjernekraftverket midt i Cardiff vil gi jobber til alle.
Som borgermester har jeg måttet godkjenne store forandringer.
Ingen bilder! Fotografer gjerne prosjektet, men ikke meg.
Da så... Slottet vil bli revet-
-til fordel for det storslåtte Blaidd drwg-prosjektet.
Et monument over walisisk industri. Noen av dere blir kanskje redde.
Ordene "kjernekraftverk" og "by" passer kanskje ikke så bra sammen.
Men jeg kan garantere at så lenge jeg går på denne Jorden,-
-vil ingen av mine borgere bli skadd.
-Nå drikker vi. Skål for framtiden. -For framtiden!
Tro meg... Den blir lysende.
-Cathy Salt fra Cardiff Gazette. -Jeg gir dessverre ikke intervjuer.
-Er De klar over forbannelsen? -Hva mener du? Var det Cathy?
Cathy Salt. Det skal hvile en forbannelse over prosjektet.
-Det låter tåpelig. -Det syntes jeg også...
Men når man ser nærmere på det, virker det underlig.
Det er så mange som er døde. Først døde alle de europeiske inspektørene.
Dessverre var "sprengstoff" bare skrevet på walisisk.
-Og Bevar Cardiff-komiteen? -Den slitte bassenget ble strømførende.
-Og arkitekten? -Jeg klarte ikke å stoppe bilen.
-Og kjernekraftrådgiveren? -Han gled på en issvull.
-Han ble halshogd. -Det var svært iset.
Dette er bare småbyrykter. Jeg har ikke tid. Unnskyld.
Før mr Cleaver døde, la han ut sine konklusjoner på nettet.
-Han var bekymret for reaktoren. -Teknikk...
For at hydrogen-rekombinatorene skulle slutte å fungere,-
-noe som ville ført til en kjernesmelting.
-Noen har visst gjort leksene sine. -Det er jobben min.
Cathy Salt... Du og jeg bør snakke sammen i enerom.
Magen min klager. Vi må nok gå til dametoalettet.
-Jeg venter her. -Nei, alle jentene sammen.
Du har noen besynderlige teorier.
-Vi kom visst i siste liten. -Fortsett.
Jeg vet ikke mye om kjernefysikk,-
-men Cleaver sa at vi kan få en katastrofe verre enn Tsjernobyl.
-Er det noe galt med lyset? -Lampene er alltid ødelagt.
-Tsjernobyl? -Tydeligvis, men tusen ganger verre.
Det låter absurd, systemet er nok trygt,-
-men Cleaver pratet om atomholocaust. Den virket nesten overlagt.
Vi er bare en liten avis, men vi må skrive om fakta.
Skal dere trykke dette?
-Hvordan går det? -Jeg har vondt i halsen.
Men det er ikke så farlig.
-Vil du offentliggjøre dette? -Det må jeg.
Da så...
Kjæresten min tror jeg er gal.
Vi skal gifte oss snart, og han sier at jeg kan miste jobben.
-Kjæreste? -Jeffrey, tjenestemann. Men han er min.
-Når er bryllupet? -Den 19. Babyen avgjorde nok saken.
Så du er med barn?
I tredje måned. Det syns ikke ennå.
Det var et uhell, men et hyggelig uhell.
-Gratulerer. -Takk.
-Og du? -Nei.
-Fins det en mr Blaine? -Ikke nå lenger. Jeg er singel.
Jeg hadde en stor familie før. Vidunderlige brødre. De var så modige.
Men de er borte. Det hviler kanskje en forbannelse over meg, tross alt.
-Nei, det tror jeg ikke. -Du er vennlig.
Dette drøyer nok litt. Du kan gå. Vi kan kanskje ta det en annen dag.
-Er alt i orden? -Ja visst.
Jeg legger igjen opplysningene hos dere.
-Takk for praten. -Selv takk.
20 m høy, med støttenner. De hvite tingene var støttenner!
Og da mener jeg støttenner!
-Hvordan kunne du unngå å se den? -Vi var 15 som var nakne.
Så løp vi som bare det! Da falt Brakovitch, og jeg sa...
"Jeg visste at vi burde ha tatt til venstre."
Jeg tror ikke ett ord av det du forteller.
Jeg samlet sammen klærne og løp rett mot skipet. Jeg skalv!
Det var utrolig. Jeg var 15 lysår unna...
Jeg som hadde det så hyggelig.
NY BORGERMESTER
Hun er den siste av familien Slitheen,-
-en kriminell sekt fra planeten Raxacoricofallapatorious.
Vi bruker 57/56-strategien og bevokter alle utganger.
Doktor, du tar utgang 1 . Jeg tar utgang 2.
Rose tar utgang 3 og Mickey utgang 4.
-Unnskyld. Hvem har kommandoen? -Unnskyld. Jeg avventer ordre, sir.
Ok, her er planen min...
-Vi gjør som du sa. Noe mer? -Fram med våpnene.
Kortnummer? Vi ses i helvetet.
Hei, jeg vil treffe borgermesteren.
Jeg er en gammel venn. Det er en overraskelse.
-Hun drikker te. -Hils henne at doktoren er her.
-Hvilken doktor? -Bare "doktoren". Si akkurat det.
Et øyeblikk.
Borgermesteren sier at hun gjerne vil snakke med Dem,-
-men at hun er travelt opptatt. De kan gjøre en avtale.
-Klatrer hun ut gjennom vinduet? -Ja.
-Slitheen på vei nordover. -Jeg er på vei.
-Herregud... -La henne være!
Margaret!
-Hvem tar utgang 4? -Idioten Mickey.
Hun løper neppe fra oss.
-Hun har en teleportør. Det er juks! -Doktoren er god med teleportører.
Jeg kunne holdt på dagen lang.
-Hva har jeg gjort deg? -Prøvd å drepe meg og ødelegge Jorden.
Så du er en slitheen fanget på Jorden. Din familie døde, men du kom deg vekk.
Du kan ikke flykte, så du bygger et kjernekraftverk. Hvorfor?
En gest. Jeg har lært av mine feil.
-Og den ligger på revnen. -En revne i tide og rom.
Ved en kjernesmelting vil Jorden...
Den er konstruert til å eksplodere.
-Sjekker ingen i London slikt? -Vi er i Cardiff.
London ville ikke merket det om hele Sør-Wales' kyst sto under vann.
Jeg låter som en waliser. Gud hjelpe meg.
-Hun ville jo ha dødd selv. -Hun har et navn.
-Hun er ingen hun, men en ting. -Hun er intelligent.
-Fantastisk. -En makrokinetisk ekstrapolator?
-Akkurat hva jeg ville sagt. -Genialt!
-Denne har ikke du bygd. -Jeg har mine hobbyer.
Du ville ikke klart det.
-Er det et våpen? -Et transportmiddel.
Når reaktoren går i lufta, åpner revnen seg. En kosmisk katastrofe.
Med denne skjuler man seg i et kraft- felt. Man er trygg i sin energiboble.
Man gir den koordinatene og så drar man ut av solsystemet.
-Et surfbrett? -Pandimensjonalt.
Jeg kunne ha surfet tilbake til sivilisasjonen.
-Ville du sprengt en hel planet? -Som å tråkke på en maurtue.
-Hvordan kom du på navnet? -Blaidd drwg? Det er walisisk.
-Ja, men hvordan kom du på det? -Det var tilfeldig. Det låt bra.
Spiller det noen rolle?
Blaidd drwg... Det betyr Slem ulv.
Det har jeg hørt før. Jeg har hørt det mange ganger.
Hvor vi enn drar, blir vi forfulgt av to ord: Slem ulv.
Hvordan kan de forfølge oss?
Det er bare en tilfeldighet. Blås i det. Vi har ting å gjøre.
-Vi skal føre deg hjem. -Skal vi bare la henne gå?
At vi skal reise til Raxa...
-Vent. Raxacorico... -Raxacoricofallapatorious.
Raxacorico... Raxacoricofallapatorious!
-Der satt den! -Ja!
De har dødsstraff der.
Familien Slitheen ble tiltalt for mange år siden og funnet skyldig.
Uten mulighet til å anke. Jeg blir henrettet straks jeg vender tilbake.
Hva sier du til det, doktor?
-Hvis du fører meg hjem, dør jeg. -Det er ikke mitt problem.
Dette er ikke sant! Skipet er fantastisk.
-Hvordan kan utsiden være så liten? -Tror du jeg vil avsløre det?
Nå føles det nesten bedre. Jeg hadde ingen sjanse, teknikken er guddommelig.
Hvis jeg var Gud, ville man ikke fått noen fridag.
-Hvordan går det, Jack? -Ekstrapolatoren er førsteklasses.
-Hvor fikk du den fra? -Jeg vet ikke. En luftsluse?
For et kupp det må ha vært. Den er full av kraft.
Vi bør komme oss av gårde tolv timer tidligere.
-Vi kan reise i morgen tidlig. -Da står vi fast her.
-Jeg har det ikke travelt. -Vi har en fange i politiboksen vår.
Men dere er ikke bare politi.
Siden dere fører meg til min død, blir dere mine bødler.
Alle tre.
Du fortjener det.
Du er rask til å si det og til å få mitt blod på hendene dine.
På hvilken måte er du bedre enn meg?
Vi har en lang natt foran oss.
La oss se hvem som kan se meg i øynene.
Det er jo iskaldt her ute.
Det er bedre enn der inne.
Hun fortjener å dø. Jeg gir blaffen.
Men det føles underlig i den boksen.
Jeg trengte egentlig ikke passet.
Jeg har tenkt. Vi kan gå ut og ta noe å drikke.
-Spise pizza. Bare du og jeg. -Det ville vært hyggelig.
Hvis Tardisen ikke kan reise før i morgen, kan vi jo...
...ta inn på et hotell over natta. Hvis du vil, altså. Jeg har penger.
-Vil du det? -Ja.
Det er noen barer i nærheten som vi kan prøve.
-Må du si ifra til ham? -Det angår ikke ham.
-Hva ser du på? -Ingenting, det er bare...
Jeg antar at det ikke alltid er slik. At du må vente.
Du er vel den første som reiser, doktor? Uansett konsekvensene.
Du slaktet familien min og rømte så til stjernene.
Men ikke denne gangen. Til slutt får dine handlinger konsekvenser.
-Hvordan føles det? -Jeg slaktet dem ikke.
Selv hadde du en teleportør, men du hjalp dem ikke.
Den tar bare én. Jeg fløy uten koordinater-
-og havnet i en container på lsle of Dogs.
-Det var absolutt ikke morsomt. -Unnskyld.
Det var faktisk litt morsomt.
-Får jeg et siste ønske? -Det kommer an på hva det er.
Jeg liker å være menneske. Alle ritualene...
Pusse tennene og lage mat.
Det ligger en restaurant på den andre siden av bukten. Den ble min favoritt.
-Et siste måltid? -Har jeg ingen rettigheter?
-Hun vil forsøke å rømme. -Jeg kan ikke rømme fra doktoren.
Jeg lurer på om du ville klart det.
Å sitte og spise middag med skapningen du snart skal drepe.
-Hvor sterk er magen din? -Sterk nok.
Jeg har sett deg bekjempe dine fiender. Spis nå middag med dem.
-Jeg ombestemmer meg ikke. -Bevis det.
Det er mennesker der ute. Slipper du unna, er de i fare.
Men... Jeg har disse.
Dere får hver deres. Går hun lenger enn tre meter unna...
...får hun et støt på 10 000 volt.
Margaret... Skal vi gå ut og spise? Jeg spanderer.
Middag i håndjern... Det fungerer for meg.
Vi er ute på date og du har ikke engang spurt hva jeg heter.
-Hva heter du? -Blon.
Blon Fel Fotch Passameer-Day Slitheen.
-Det vil det stå på dødsattesten. -Hyggelig å treffe deg, Blon.
Se, der bodde jeg. Hyggelig leilighet. Der borte, øverst.
Ved siden av leiligheten der det lyser. To soverom og utsikt over bukten.
Jeg likte meg der. Jeg antar at jeg ikke får se den igjen.
Antakelig ikke.
-Takk. -Ingen årsak.
-Hva vet du om vår art, doktor? -Bare det jeg har sett.
Visste du for eksempel at i ekstreme tilfeller,-
-når hennes liv er i fare,-
-kan en hunn skyte en forgiftet pil fra fingeren.
-Ja, det visste jeg. -Jeg ville bare sjekke.
Én ting til... Oss to imellom...
Som en siste utvei kan hun puste ut giften gjennom lungene.
Det var bedre. Hva syns du? Biff høres godt ut.
Jeg tar biff og pommes frites.
Vi var på en planet der det var mye kaldere enn her.
Den ble kalt Kvinner Gråt. Planeten ble kalt Kvinner Gråt!
Hvis man så den ovenfra, var et kontinent liksom krumbøyd.
Som en kvinne i sorg.
Vi var på en strand uten mennesker eller hus.
Det var bare en enormt lang strand.
Det hadde noe med Solen å gjøre, men vannet var frossent.
På et øyeblikk, under en storm. Det var bare frossent.
Helt til horisonten. Vi gikk under 30 meter høye isbølger.
Jeg er sammen med Trisha Delaney.
Ok... Det er hyggelig.
-Trisha i butikken? -Ja, Rob Delaneys søster.
-Hun er hyggelig. Men litt tykk. -Hun har slanket seg.
-Du har vært borte. -Fint for deg. Hun er hyggelig.
-Fortell mer om planeten. -Det var nok alt.
Ved offentlige henrettelser dør man langsomt.
De forbereder en eddiksyre, senker meg ned i en stor gryte og koker meg.
Syren er perfekt blandet for å fjerne huden.
De indre organene faller ut i væsken og jeg blir til suppe-
-mens jeg lever. Jeg skriker fortsatt.
-Jeg har ikke skrevet loven. -Men du håndhever den. Skal du se på?
-Hva kan jeg ellers gjøre? -Vår familie er stor.
-Før meg til dem. -Da begynner du bare forfra.
-Det lover jeg at jeg ikke gjør. -Du har glemt.
Det fantes en Margaret Blaine, hvis hud du bruker.
Du snakker med en død kvinnes lepper.
Jeg har kanskje vent meg til å leve som et alminnelig menneske.
Det er alt jeg ber om.
Gi meg en sjanse, doktor. Jeg kan forandre meg.
Jeg tror deg ikke.
-Hva vil du gjøre nå? -Det spiller ingen rolle.
-Vi kan finne et hotell. -Hva ville Trisha Delaney sagt?
-Det er en bar der nede. -Du liker ikke engang Trisha Delaney.
Jeg kjenner deg, og jeg kjenner henne. Hvem prøver du å lure?
Jeg vet iallfall hvor hun er!
Det handler altså ikke om Trisha, men om meg.
Du gikk fra meg!
Vi var lykkelige sammen.
Så ga du meg et kyss og stakk og fikk meg til å føle meg verdiløs.
Jeg kan ikke være sammen med en annen, for når du ringer, kommer jeg.
Er jeg en reserve, Rose?
-Skal jeg bare sitte og vente på deg? -Unnskyld.
Jeg har forandret meg siden sist vi møttes.
Jeg traff en jente i går. Hun var ung.
Hun var farlig. Hun kom for nær.
Jeg kjente blodtørsten og ville drepe henne uten å nøle.
Men så...stoppet jeg opp.
Nå går hun rundt i byen-
-fordi jeg kan forandre meg. Jeg kan ikke bevise det...
-Jeg tror deg. -Da vet du at jeg kan forbedre meg.
-Det betyr ingenting. -Jeg skånet henne.
Det du gjorde, var ikke nytt. Nå og da blir noen skånet-
-fordi hun smilte, fordi han hadde fregner, fordi de ba om nåde.
Det er slik dere kan leve med å slakte millioner.
For nå og da, hvis vinden blåser i riktig retning, kan dere være snille.
Sånt kan bare en morder vite. Eller hva?
Ditt pussige, lille sorgløse liv etterlater seg ødeleggelse.
Du tør aldri se deg tilbake.
Du leker med så mange menneskers liv at du kunne vært en gud.
Og du har rett, doktor. Du har helt rett.
Nå og da lar man noen gå.
La meg gå.
Jeg ber deg ikke forlate ham. Det ville ikke vært realt.
Men jeg vil vite at når du kommer tilbake, så kommer du til meg.
Er det torden?
Det er ikke torden.
l Slitheen-familien hadde vi intet valg. Jeg drepte først da jeg var 13.
Jeg kunne ikke nekte. Er jeg morder, er det fordi jeg ble født til det.
-Hører du etter? -Hører du det?
-Jeg ber for mitt liv... -Lytt.
Løp, du. Det er vel doktoren igjen?
Det er alltid doktoren, aldri jeg!
Håndjernene!
-Ikke tro du kan stikke av. -Jeg holder meg til deg. For en date!
Det er revnen. Revnen åpner seg.
Hva driver du med? Det er revnen. Tid og rom blir revet fra hverandre.
Hele byen vil forsvinne.
Det er ekstrapolatoren. Den bruker motorens kraft.
-Den utnytter Tardisen. -Jorden vil bli slitt i filler.
-Hva er det som skjer? -Det er bare lille jeg!
-Jeg brekker nakken hennes. -Jeg burde forstått det.
Du har bablet hele kvelden, stakkars liten. Hold munn nå!
Du, flygutt... Legg ekstrapolatoren ved mine føtter.
Takk. Akkurat som jeg planla.
Var du ikke nødt til å sprenge kjernekraftverket?
Hvis jeg ble pågrepet, ville den som tok meg, ha avansert teknikk.
Derfor ville vedkommende bli henført av ekstrapolatoren.
Spesielt en som er så grådig som doktoren.
Så ekstrapolatoren ble programmert til plan B.
Å låse seg til en utenomjordisk kraftkilde og åpne revnen.
For en kraftkilde den fant! Jeg følger planen igjen.
-Takket være deg. -Hele Jorden vil gå under.
Og dere med den.
Jeg skal surfe på denne infernobølgen-
-hele veien til friheten.
Unna, gutter. Nå bærer det av gårde.
-Skipet vil gå i stykker. -Så saksøk meg, da.
Det er ikke en hvilken som helst kraftkilde. Det er min Tardis.
-Universets beste skip. -Det blir fint skrap.
-Hva er det for et lys? -Tardisens hjerte. Skipet lever.
Du har åpnet dets sjel.
Det er...
...så lyst.
-Se på det, Margaret. -Praktfullt.
Se inn i det, Blon Fel Fotch. Se på lyset.
Takk.
Ikke se. Lukk øynene!
Jack, slå av alt sammen. Rose, vri alle bryterne mot høyre.
Godt gjort. Takk.
-Hva hendte med Margaret? -Hun brant vel opp.
Nei, jeg tror ikke hun er død.
Hun så inn i Tardisens hjerte.
Skipet er telepatisk og kan oversette utenomjordiske språk.
Kanskje den rå energien kan oversette alle slags tanker.
Her er hun. Hun har gått tilbake til barnestadiet.
-Er hun et egg? -Hun kan begynne forfra.
Tar vi henne med hjem og gir henne til en annen familie, blir hun kanskje god.
-Hun er et egg. -Hun er et egg.
Mickey!
Sprekken har fylt oss med energi, så nå kan vi reise hvis du vil.
Ja visst.
Hvordan går det med Mickey? Vi kan vente hvis du vil lete.
-Nei, han fortjener noen bedre. -Da drar vi. Stadig på vei.
Neste: Raxacoricofallapatorious. Det sier man ikke ofte.
Vi bare forlater henne. Slitheenen Margaret får en ny sjanse.
Det ville vært hyggelig.
Du er blitt utvalgt. Du skal få bo i Huset. Er det ikke praktfullt?
Velkommen til "Det svakeste leddet".
-Vi skal gjøre deg om. -Er noe galt med klærne mine?
-Hva var det? -Hun er blitt kastet ut.
-Dette er ikke bare en konkurranse. -Jeg må finne doktoren!
-Det er noe annet som skjer. -Mine herrer frykter doktoren.
-Hvem er de? -Umulig. De skipene ble ødelagt.
-De klarte seg tydeligvis. -Hør etter! Vi er oppdaget!
Tekst: Kai Skagestein, NAViO www.undertext.com