Af vejen!
Doktor... Doktor.
Doktor! Doktor.
- Hvor er Doktoren? - Doktor hvem?
Det er faktisk ikke helt så slemt, som det ser ud til.
"Kongen greb ind, og doktoren blev låst inde i Tower of London."
- Det behøver ikke at være ham. - "Dage efter viste en kugle sig."
"Den blev set svæve væk med den mystiske doktor."
Fint nok. Det er ham.
- Der er mere. - Hvad kan du se, Doktor?
Er kommandørens kontor grønt med et flag på væggen?
Jeg tror, måske svaret er ja.
Det er, som om han søger vores opmærksomhed. Nu igen?
Jeg har forklaret vittighederne.
- Så han vinker fra historiebøgerne? - Det er den slags, han gør. Tak.
- Hvorfor? - Han sagde, han gav lyd fra sig.
- Det er to måneder siden. - Det er intet. Han er ude på noget.
- Hvad er det? Amy? - En dato, tid, og koordinater.
Det er en invitation. Der er ingen underskrift.
Se, kuverten er TARDIS-blå.
De må hellere kommer herned, sir. Hun gør det igen.
Dr. Song, sir. Hun pakker.
Hun siger, hun skal til en planet, der hedder Amerika.
Tusind tak. Det er da det rigtige sted, ikke?
Ingenting... midt ude i? Jo, det er her.
- Howdy! - Doktor!
Det er familien Pond! Pond et og Pond to. Kom her.
- Du har søreme haft travlt. - Så du mig?
- Ægtemanden her. - Romeren Rory. Kom her.
- Flot hat. - Jeg går med Stetson. De er seje.
Hej, søde.
Fint. Hvor er vi? Har vi været på Påskeøen endnu?
- Ja, jeg har Påskeøen. - De tilbad dig. Så du statuerne?
- Fisken Jim. - Hvordan har han det?
- Han bygger stadig sin dæmning. - Hvad laver I?
De er tidsrejsende. Så de mødes aldrig kronologisk.
Hvad sker der? Du er ude på noget.
Jeg har været på flugt. Jeg har flygtet hele livet.
Det er på tide, jeg stopper. I aften får jeg brug for jer.
- Fint. Vi her. Hvad sker der? - En udflugt og så en rejse.
- Et anderledes sted. Noget nyt. - Hvor?
Rummet... 1969.
- Skål! - Hvornår tager vi til 1969?
- Siden hvornår drikker du vin? - Jeg er 1.103. Jeg har smagt det.
Vin er forfærdeligt. Jeg troede, det smagte af såler.
- 1.103 år. Du var 908 sidste gang. - Og du har taget på.
- Hvem er det? - Hvem?
- Hvilket? - Du sagde, du så nogen.
- Det gjorde jeg ikke. - Månen! Se den.
I gjorde mere end at se. I kunne ikke modstå den.
Månelandingen var i 1969. Er det der, vi skal hen?
Der skete mere i 1969, end folk kan huske.
Mennesket. Jeg troede aldrig, jeg blev færdig med at redde jer.
- Hvem er han? - Du godeste.
I skal blive her.
Hvad der end sker, så må I ikke gribe ind. Forstået?
Det er en astronaut. Det er en Apollo-astronaut i en sø.
Hej. Det er helt fint. Jeg ved, det er dig.
Nå?
Hvad laver han?
- Nej! - Amy, bliv her.
Doktoren sagde, vi skulle blive her. Du skal blive her.
Doktor!
Undskyld...
- Nej! Doktor! - Doktor, nej...
River... River!
River? Nej...
Naturligvis ikke...
River, han kan ikke være død. Det er umuligt.
Det slog ham ihjel under hans regenereringen. Hans krop var død.
- Han kom ikke videre til den næste. - Måske er han en klon, en kopi.
Jeg kan vist spare jer lidt tid.
Det er uden tvivl Doktoren...
...og han er helt sikkert død. Han sagde, I fik brug for den her.
Benzin...
En tidsherres krop er et mirakel. Også selvom han er død.
Der findes imperier derude, der vil gøre alt for en prøve.
Vi kan ikke efterlade ham her eller nogen andre steder.
Vågn op. Kom nu, vågn op. Din store idiot.
Hvad skal vi gøre, Rory?
Vi er hans venner. Vi gør det, Doktorens venner altid gør.
Det, vi får besked på.
Der ligger en båd.
Hvis vi skal gøre det her, så lad os gøre det ordentligt.
- Hvem er du? Hvorfor kom du? - Af samme årsag som dig.
Dr. Song, Amy, Rory.
Jeg er Canton Everett Delaware III.
Jeg møder jer ikke igen. Men I møder mig.
- Fire. - Undskyld, hvilket?
Doktoren gav brevene nummer. I var tre, jeg var to og Delaware fire.
- Og? - Hvor er nummer et?
- Tror du, han inviterede en mere? - Ja. Det hele er planlagt.
Kan I ikke tie stille? Det er lige meget. Han er død.
- Rummet 1969. Hvad mente han? - I taler, men det er lige meget.
- Det betød noget for ham. - Og derfor for os.
- Han er død. - Men han har stadig brug for os.
Jeg forstår... Amy. Jeg forstår. Men vi må holde fokus.
Se der.
- Undskyld mig, men hvem sad der? - En fyr.
Han vidste, han skulle dø. Så han sendte breve.
Hvem kontakter man, når man ved, det er slut?
- Ens venner. Dem, man stoler på. - Brev et. Hvem stolede han mest på?
Det er kynisk. Selv efter din standard er det kynisk.
Jeg skulle bare hente et sugerør. Det giver flere bobler.
Du har det fint. Hvordan kan du have det fint?
Jeg har det altid fint. Jeg er kongen af fint.
Det var en dårlig titel. Glem den. Romeren Rory! Hej.
Dr. River Song. Din slemme pige. Hvilke problemer har du til mig nu?
Fint nok... Det er nok for noget, jeg ikke har gjort endnu.
- Ja, det er. - Godt. Ser frem til det.
Jeg forstår ikke. Hvordan kan du være her?
Jeg blev inviteret. Dato, koordinater.
- Det samme som jeres. - River, hvad sker der?
Amy, spørg ham, hvor gammel han er. Fortæl hende det.
- Jeg er 909 år. - Hvor er vi så?
- Fisken Jim? Har vi gjort det? - Hvem er fisken Jim?
- Jeg forstår ikke. - Jo, du gør.
Det gør jeg ikke. Hvad laver vi her?
Vi blev rekrutteret. Det har noget med rummet og 1969 at gøre.
Og en mand ved navn Canton Everett Delaware III.
- Rekrutteret af hvem? - En, der stoler på dig.
- Hvem er det? - Ingen afsløringer.
1969 er et nemt år. Nogle er nemme. 1482 laver mange fejl.
Det var Canton Everett Delaware III, ikke?
Hvor mange af dem er der? Tre går jeg ud fra.
- Er alle sure på mig, Rory? - Det finder jeg ud af.
- Forklar det igen. - Doktoren var en senere version.
200 år ældre end ham ovenpå.
- Men det vil stadig ske. Han dør. - Det gør vi alle sammen.
Vi arrangerer ikke begravelsen og inviterer os selv.
Doktoren i fremtiden ved, han skal dø og rekrutterer sit yngre selv-
- og os, til at... hvad? Hævne ham?
- Hævn er ikke hans stil. - Redde ham?
- Vi siger det til ham. - Vi har sagt nok.
Vi må ikke sige, at vi har mødt hans fremtidige selv.
Det kan flå huller i universet.
- Han har gjort det før. - Og universet sprang i luften.
- Han vil vide det. - Vil han? Vil nogen?
Jeg er virkelig klog heroppe, og ingen beundrer det.
- Jeg får lyst til at slå ham. - Vi kan ikke lade ham dø, River.
- Det er ikke i orden. - Hans død skræmmer mig ikke.
Det gør min egen heller ikke. En langt værre dag venter mig.
Tiden er ikke en lige linje. Den er knudret.
Der er mange kedelige ting, som tirsdage og torsdage...
Men der er lørdage. Temporale vendepunkter, hvor alt kan ske.
TARDIS kan ikke modstå dem. Hun elsker en fest.
Så hun får 1969 og NASA, for det er rummet i 1969-
- og Canton Everett Delaware III. Hun peger herhen.
Washington D.C. Den 8. maj, 1969. Hvorfor er vi ikke landet?
- Vi skal ikke derhen. - Hvor så?
Hjem. I skal lave babyer. Tilbage i fængslet, dr. Song.
Jeg skal til en flyvetime i 1911
Måske er det strikning. Strikning eller flyvetimer.
Hvad? Et mystisk stævne. Tror I, at jeg bare tager af sted?
Hvem sendte beskederne?
Jeg ved, at I ved det. Jeg kan se det på jer. Leg ikke med mig.
- Du må stole på os denne gang. - Stole på dig?
Men først en ting, dr. Song. Hvem er du?
Du er en person fra min fremtid, det har jeg gættet, men hvem?
Fint nok. Hvorfor sidder du i fængsel? Hvem slog du ihjel?
Jeg er vild med slemme piger, men stole på dig?
Helt alvorligt?
- Stol på mig. - Fint nok.
Du er nødt til at gøre det, og du må ikke spørge hvorfor.
- Er der nogen, der tvinger dig? - Nej.
- Du lyver. - Jeg lyver ikke.
Sværg på noget, der betyder noget.
Fiskepinde og cremebudding.
Mit liv i dine hænder, Amelia Pond.
Tak...
Nå, Canton Everett Delaware III. Hvem er han?
- Hvem spørger? - Din chef.
- Jeg har ingen chef mere. - Sig det til USA's præsident.
Tidligere FBI-agent. Han blev fyret.
Jeg forstår, du har et problem med autoriteter.
- Det er ikke en kompliment. - Han blev kontaktet af præsidenten.
- Hvem var præsident i 1969? - Det er et personligt anliggende.
Jeg har brug for nogen udenfor. Nogen med FBI-træning.
- Jeg er smigret. - Du var mit andet valg.
De var også mit andet valg som præsident, mr Nixon.
Richard Millhouse Nixon. Vietnam, Watergate.
- Der er også lidt godt. - Ikke nok.
- Hippie. - Arkæolog.
Hver dag, uanset hvor jeg er, så får jeg et telefonopkald.
- Folk kan ikke bare ringe til Dem. - Det er et direkte opkald.
- Hver aften de sidste to uger. - Mand eller kvinde?
Ingen af delene... Hør her.
Da jeg ikke ved, hvad vi skal, er jeg diskret. Motoren er lydløs.
- Gjorde du noget? - Nej, jeg ser bare på.
- Jeg gør den usynlig. Længe siden. - Kan man gøre TARDIS usynlig?
- Meget tæt på. - Rørte du noget?
- Jeg beundrer bare dine evner. - Godt. Måske lærer du noget.
Jeg kan ikke... scanneren dur ikke, når vi er usynlige.
Giv mig et øjeblik. Hov, hov... Hvad skal I?
Vi er i den mest magtfulde by og det mest magtfulde land på Jorden.
Lad os tage den med ro.
Hallo? Hvem er det? Det er præsident Nixon.
Er det dig igen?
- Hr. Præsident... - Et barn.
- Det er præsidenten. - Jeg er bange, hr. præsident.
- Bange for rummanden. - Det er en pige.
- Dreng. - Hvordan ved De det?
Hvilken rummand? Hvor ringer du fra? Hvor er du?
- Hvem er du? - Jefferson Adams Hamilton.
Jefferson, hør her...
- Det kan bureauet klare. - Jeg får opkaldene overalt.
Hvem siger, de ikke er involveret. Jeg kan ikke stole på...
Åh, hej med jer. Dårligt tidspunkt.
Nej, se. Det er det ovale kontor. Jeg ledte efter det...
...øh... aflange kontor. Så... jeg smutter igen.
- Hver evig eneste gang. - Bare rolig. Den er bare usynlig...
- Han sagde, scanneren ikke virker. - Det ved jeg... sødt.
- Av, av, av... - Spær hele området af!
Ikke den... Av! Har du lavet scanneren, River?
- Jeg hader ham. - Nej, du gør ej.
- Sir, De skal gå med dem, nu! - River, gør den blå igen!
Hvad pokker er det?
Hr. Præsident... Barnet fortalte alt, du har brug for.
Du hørte ikke efter. Glem det. Ja, jeg tager sagen.
Pistoler. Virkelig? Det sikreste hus i USA, og jeg har parkeret-
- en stor blå kasse på gulvtæppet. Tror I, at I kan skyde mig?
- De er amerikanere! - Skyd ikke! Ingen skyderier.
Vi har heller ikke brug for at blive skudt.
- Hvem pokker er I? - Bliv der, sir.
- Hvem er de, og hvad er boksen? - En politiboks. Det står på den.
Jeg er jeres nye agent fra Scotland Yard. Kodenavn: Doktoren.
Det her er mine agenter. Benene, næsen og Robinson.
- Jeg hader dig! - Nej, du gør ej.
Hvem er det, der ringer? Canton III har ret. Det var en piges stemme.
- Så hun kan kun ringe fra et sted. - Hvor?
Tal ikke med ham, mr. Delaware.
Vi hørte det samme. Det er nemt. Giv mig fem minutter.
Hvis I rører mig eller mine venner, så får I det aldrig at vide.
Hvordan fik du den herind? Du bar den ikke. Smart.
- Giv ham ikke komplimenter. - Fem minutter?
- Fem. - Manden er en åbenlys fare.
Den mand gik herind med tre af sine venner. Han gik forbi ham.
Det kan betale sig at lytte til en af dem. Giv ham fem minutter.
Så kan vi se, om han leverer varen. Hvis ikke, så skyder jeg ham selv.
- Sir, jeg kan ikke... - Stille, Peterson.
Fint. Fem minutter.
Jeg skal bruge en aktionsstyrke, kort over Florida, kaffe og en fez.
Giv ham kortene.
- Hvorfor Florida? - NASA. Hun nævnte en rummand.
Og... Jeg har et andet spor.
- Rummand. Som ved søen. - Måske... sikkert.
Hvem er det?
- Jeg kan huske det. - Amy? Hvad kan du huske?
- Det ved jeg ikke. Jeg... - Hvad er der galt, Amy?
Amy? Alt vel?
Ja, fint. Jeg har det bare lidt... dårligt.
- Undskyld. Er der et toilet? - Beklager. De skal blive her imens.
Hold mund og vis hende ud på toilettet.
- Denne vej. - Tak.
- Dine fem minutter er gået. - Ja, og hvor er min fez?
Jeg kan godt klare det her selv.
Jeg har set dig før. Ved søen og her.
Men så glemte jeg det. Hvordan kunne jeg glemme det?
Hvad er du?
Pas på! Pas på den.
Du godeste. Hvad er det? Er det en Star Trek-maske?
- Er det dig, Ben? - Kom væk fra den, nu!
- Væk fra hvad, min kære? - Den.
Du godeste. Er det en Star Trek-maske?
Det må være dig, Ben. Har jeg ikke lige sagt det?
Nej, du skal blive væk fra den.
Væk, min kære? Fra hvad?
- Lyset, de laver det aldrig. - Se, bag dig.
Du behøvede ikke slå hende ihjel. Hun kunne ikke huske dig.
Kan man kun huske dig, mens man ser dig?
- Hvorfor slog du hende ihjel? - Joy...
Hendes navn var Joy.
Dit navn er Amelia.
- Du siger det til Doktoren. - Hvilket?
Det, han skal vide, og det, han aldrig må få at vide.
- Hvordan kender du til det? - Sig det til ham.
Er alt i orden?
- Jeg har det fint. Bedre, tak. - Hvad er det?
- Det er min telefon. - Din telefon?
- Jeg skal sige det til Doktoren. - Hvad skal du sige til ham?
Undskyld. Jeg ved ikke, hvorfor jeg sagde det.
- Barnet? - Skal jeg tage den?
Her. Opkaldet kan kun komme herfra. Det er faktisk åbenlyst.
- Du er geni, sir. - Det er en hobby.
De må hellere svare, hr. Præsident.
Hallo? Det er præsident Nixon.
Han er her. Rummanden er her. Han fanger mig. Han spiser mig.
Der er ikke tid til aktionsstyrken. Sig, hjælpen er på vej.
Hvad pokker gør du?
Hr. Præsident, hjælp mig. Hjælp mig!
Jefferson, det skal nok gå. Jeg sender mine bedste folk.
Det er ikke hendes navn. Jefferson, Adams og Hamilton?
- Efternavnene på USA's stiftere. - Flinke fyre.
- Er alt vel? Kan du klare det? - Præsidenten stillede to spørgsmål.
Hvor og hvem er du? Hun sagde hvor.
- Den er større indeni... - Hvor finder man de tre navne?
Her! Kom med.
- Den er... - Ordner du det her?
- Hvorfor er det altid min tur? - Fordi du er den nye.
- Hvor er vi? - Otte kilometer fra rumcentret.
Det er 1969. Månens år. Interessant, synes I ikke?
- Hvorfor er en lille pige her? - Hun for vild?
Hun blev spurgt, hvor hun var og gjorde som alle andre.
- Hun kiggede ud af vinduet. - Gader! Naturligvis. Gadenavne.
Det eneste sted i Florida, hvor tre gader med det navn mødes.
- Dr. Song. Du har det der udtryk. - Hvilket?
- "Han er flot, når han klog". - Sådan ser jeg altid ud.
- Lad nu være. - Aldrig i livet.
- Vi er et andet sted. Hvordan? - Har du ikke forklaret rumrejser?
- Jeg forklarer det med tidsrejser. - Fat mod, Canton. Kom med.
Boksen rejser i tid og rum? Hvor længe har Scotland Yard haft den?
- Det er et lager. Nedlagt. - Det er sikkert en fælde.
Jeg så telefonen. Ledningen var skåret over. Hvordan ringede hun?
Hvorfor fange os?
Lad os se om nogen vil slå os ihjel og arbejde os baglæns.
- Hvad laver en lille pige her? - Det ved jeg ikke.
Lad os finde hende og spørge om det.
Det er ikke jordisk. Helt sikkert fremmed. Ikke fra denne tidszone.
- Hvilket er sært, for se her! - Jordisk teknologi. Moderne.
- Meget moderne. Fra rumprogrammet. - Stjålet.
- Af rumvæsner? - Åbenbart.
Hvorfor stjæle teknologi, der kun når til månen?
Måske fordi det er sejere. Det er da sejt.
- Seje rumvæsner? - Hvad vil du så kalde mig?
- Jeg tror, han har det bedre. - Er du med os igen, Canton?
- Jeg kan lide din vogn. - Det var godt. Lad os finde pigen.
- Jeg ved, hvad du tænker. - Nej, du gør ej.
Neutraliserer vi rummanden, så slår han ikke Doktoren ihjel i 2011.
- Heldigt gæt. - Jeg tænkte det samme.
- Lad os gøre det. - Sådan fungerer det ikke.
Vi kom på grund af fremtiden. Stopper vi den, opstår et paradoks.
- Tiden kan genskrives. - Ikke det hele.
Hvad er det her? Doktor, se det her.
- Hvor fører det hen? - Det er et netværk af tunneler.
- Er der livstegn? - Nej, den viser ikke noget.
- Pas nu på. - Passe på?
- Det har jeg prøvet. Ret kedeligt. - Råb, hvis du får problemer.
Det ligger til mig at skrige. Det var noget af en afsløring.
- Hvad foregår der? - Hun er kun en ven.
- Jeg tror, han mente rumvæsnerne. - Godt så.
Nå... Jeg sad i en bar og fik en drink. Vær helt ærlig.
- Er jeg der endnu? - Desværre ikke.
Der er ikke noget. Kun tunneler. Der er ikke noget, jeg kan se.
Giv mig fem minutter. Jeg vil tjekke en gang til.
- Det er en farlig ide. - Ja, jeg synes også om den.
Amy... Hold øje med ham.
- Har du noget imod at tage med? - Ja, lidt.
Så værdsætter jeg det endnu mere.
Vent lidt, River. Jeg tager med.
- Er alt vel? - Ja, ja...
Jeg blev bare lidt dårlig. Det er nok fængselsmaden.
Fint. Skal vi gå den her vej? Hvad synes du?
- Jeg synes, jeg kan høre noget. - Interessant. Tunnelerne er gamle.
Hvordan kan de være gamle uden at blive opdaget?
- Det er vedligeholdelsesluge. - Det er låst. Hvorfor gør folk det?
Hvad er der på den anden side? Noget slemt?
- Næsten helt sikkert. - Du åbner den, ikke?
- Der er låst. Det er uimodståeligt. - Er det fornuftigt?
Det håber jeg ikke.
- Jeg kan se dig og Doktoren sammen. - Hold vagt.
Hvad mente du? Det, du sagde til Amy.
At en værre dag venter dig.
Da jeg mødte Doktoren for længe siden...
Han vidste alt om mig. Tænk over det.
Letpåvirkelig ung pige... Pludselig kommer den her mand.
Han er klog, skør, vidunderlig... og han ved alt om hende.
- Tænk, hvad det gør ved en pige. - Det behøver jeg ikke.
Problemet er, at det er omvendt. Min fortid er hans fremtid.
Vi rejser hver vores vej.
Når vi mødes, kender jeg ham bedre. Han kender mig mindre.
Jeg lever for de dage, hvor jeg ser ham.
Men hver gang vi ses, så er han et skridt længere væk.
Der kommer en dag, hvor jeg ser ind i hans øjne...
...min Doktor...
...og han vil ikke være klar over, hvem jeg er.
Jeg tror, det vil slå mig ihjel.
Hvad er det her?
Det er en alarm. Se, om der kommer nogen.
Der er ikke nogen.
Tunnelerne... De er over alt.
De løber under hele planetens overflade.
De har været her i århundreder.
Rory!
Nå... Du blev fyret fra FBI på grund af din holdning.
- Nej. Jeg ville bare giftes. - Er det en forbrydelse?
Ja...
- Doktor... hvem helt præcist? - Tja... Det er fortroligt.
- Hvem har bestemt det? - Det må guderne vide.
- Arbejder du for ham? - Han er min ven.
Jeg har ikke set ham længe.
Der er noget, jeg vil sige til ham. Men ting kommer i vejen.
- Det har ting det med at gøre. - Hjælp mig!
- Det er hende.
- Amy? Hvad er der galt? - Jeg skal fortælle dig noget.
- Det er virkelig vigtigt. - Lige nu?
- Canton! Canton, er du uskadt? - Er han uskadt?
- Han blev slået bevidstløs. - Jeg skal fortælle dig noget.
- Jeg skal sige det nu. - Ikke et godt tidspunkt.
- Det skal være nu. - Hjælp! Hjælp mig.
- Hjælp mig. - Doktor... Jeg er gravid.
Det er astronauten.
- Hjælp mig. - Gå i dækning.
- Hvad gør du? - Jeg redder dit liv.
Nej!
Anders P. Sørensen Broadcast Text International
NÆSTE GANG
Jeg ville ikke skyde dig.
30 sekunder tilbage. Apollo 11 er stadig klar til at lette.
De er overalt. De redigerer sig selv ud, så snart man kigger væk.
- 20 sekunder. - Vi ved ikke, hvordan de ser ud.
Så længe du ser noget i øjenkrogen eller hører noget under sengen.
- Ti sekunder igen. - Vi leder en revolution.
Fem, fire, tre, to, en.
Held og lykke, og må Gud være med jer.