Min tid rinder ud.
Du forstår godt, hvad det er, ikke?
Melody Pond. Kvinden, der slår Doktoren ihjel.
- Hvordan ved du, hvem jeg er? - Jeg gjorde dig til den, du er.
En sidste rejse.
Uanset hvad der sker, så må I ikke gribe ind.
En robot, der styres af bittesmå mennesker.
Åbn registeret: Doktoren.
- Tilgængeligt. - Hvem slår mig ihjel?
Stilheden. Stilheden er ikke en race, men en religiøs orden.
Stilheden sænker sig, når spørgsmålet stilles.
- Hvilket spørgsmål? - Det første.
Det ældste spørgsmål gemt for øjnene af os.
Ja, men hvad er spørgsmålet?
Ukendt.
LONDON KL. 17.02 22. APRIL 2011
Endnu en smuk dag i London.
Der er forøget solaktivitet, hvilket forstyrrer radiosignalerne.
Det beklager vi.
Se!
FLYVEØGLER ER SKADEDYR MÅ IKKE FODRES
ROSEKRIGENE FORTSÆTTER PÅ ANDET ÅR
- Kan du slå sidste års juleafsnit? - Vil du løfte sløret for noget?
Det omhandler spøgelser, fortiden, nutiden og fremtiden på samme tid.
Vi elsker spøgelseshistorier.
Der var kø, da den romerske kejser, Winston Churchill-
- vendte tilbage til Buckingham Senatet.
- Mange sene nætter i Gallien? - Kun en.
Et skænderi med Kleopatra. Forfærdelig kvinde, men god danser.
Det kan jeg se på Deres blodtryk.
- Hvad er klokken? - To minutter over fem.
Den er altid to minutter over fem, dag og nat.
Klokken er altid to minutter over fem om eftermiddagen.
- Hvorfor? - Fordi det er klokken.
Og datoen. Det er altid den 22. april.
Går det dig ikke på?
Det har altid været sådan. Hvorfor skulle det gå mig på nu?
- Hvor er spåmanden? - I tårnet.
- De fængslede ham. - Hent ham.
Lad os være alene.
"Tiden går og klokken slår", som den gamle sang siger.
Men det gør de ikke. Urene går ikke.
Der er sket noget med tiden. Det siger du igen og igen.
Hele historien sker på en gang. Men hvad betyder det?
Hvad skete der? Forklar det, så jeg kan forstå det.
Hvad skete der med tiden?
En kvinde.
Forestil dig, at du var døende.
Du var bange, langt væk hjemmefra og havde forfærdelige smerter.
Og da du troede, det ikke kunne blive værre-
- så kiggede du op og så djævlen selv.
Hej, Dalek.
Nødsituation. Nødsituation. Våbensystem inaktiveret.
Stille. Jeg har brug for information fra din datakerne.
Alt Dalekerne ved om Stilheden.
HAVNEN PÅ CALISTO B
Gideon Vandaleur. Hent ham. Nu.
Hvem siger, at han er her?
Fader Gideon Vandaleur.
Tidligere sendebud for Stilheden.
- Det gør mig ondt. - Hvilket?
Gideon Vandaleur har været død i et halvt år.
Må jeg tale med kaptajnen?
Hej igen. Det er Teselectaen.
Tidsrejsende, formskiftende robot, der styres af bittesmå mennesker.
- Det bliver aldrig kedeligt. - Hvad gjorde du ved systemerne?
De skal nok klare det. I kan forklæde jer som hvem som helst.
Hvis I forestiller Vandaleur, så undersøger I Stilheden. Fortæl.
- Hvilket? - Kun en ting.
Deres svageste led.
Publikum er rastløse. Dronningen er dit eneste, lovlige træk.
Du har flyttet den 12 gange, så nu løber der 4 millioner volt i den.
Det er derfor, det hedder strømførende skak.
- Du når aldrig hen til løberen. - Jeg er færdig.
- Medmindre du giver op. - Jeg vinder jo.
- Hvad er din pris? - Information.
Jeg arbejder for Stilheden. De slår mig ihjel.
De slår også snart mig ihjel. Jeg var tæt på at acceptere det.
Men før min tid er omme, så vil jeg vide, hvorfor jeg skal dø.
Dorium Maldovar er den eneste, der kan hjælpe dig.
Dorium er død. Munkene halshuggede ham.
Jeg ved det. Giv op, Doktor...
...så tager jeg dig hen til ham.
Det syvende transept, hvor De hovedløse munke gemmer resterne.
Pas på. Der er fælder overalt.
Jeg hader rotter.
Der er ingen rotter her. Kranierne spiser dem.
De hovedløse munke halshugger dig levende.
- Hvorfor ligger de gemt i kasser? - Nogen er rige...
...og andre får bare lov til at rådne.
Dorium Maldovar var altid meget rig.
Tak, fordi du tog mig herhen.
Så behøver jeg ikke at begrave dig.
Ingen slår mig i skak.
Gantok!
Hallo? Er her nogen?
Doktor. Gudskelov, det er dig. Munkene forrådte mig.
Ja, det gjorde de vist lidt.
Sig det, som det er. Hvor slemme er skaderne?
Ser du...
Du skulle have set dit ansigt.
Det her er absurd. Andre verdener-
- kødædende kranier, talende hoveder. Hvorfor lytter jeg på dig?
Fordi vi er venner i en anden virkelighed.
Det fornemmer du. Du fornemmer også, der er noget galt med tiden.
- Du nævnte en kvinde. - Ja. Jeg kommer til hende.
- Jeg går ud fra, hun er attraktiv. - Hun er helvede...
...i høje hæle. - Fortæl mere.
Det er ikke så slemt, så længe kassen vender rigtigt.
Jeg har en mediechip i hovedet og forbindelsen er god, så jeg trives.
Du skal fortælle mig om Stilheden.
En religiøs orden, magtfuld og diskret.
- De kalder sig historiens vogter. - De vil slå mig ihjel.
Nej, egentlig ikke. De vil ikke have, at du er i live.
Det er jo straks meget bedre.
Du er en mand med en lang og farlig fortid.
Din fremtid er mere skræmmende. Stilheden mener, den skal undgås.
- Hvorfor sagde du ikke det sidst? - Hektisk dag. Jeg blev halshugget.
Hvorfor er min fremtid så farlig?
På Tranzalores marker, når den ellevte falder-
- og ingen levende væsner kan lyve eller fortie-
- vil et spørgsmål blive stillet, der aldrig må besvares.
Så vil stilheden sænke sig.
"Stilheden skal falde" er mere korrekt.
Stilheden vil forhindre svaret. Doktoren må aldrig nå Trenzalore.
- Hvordan vedrører det mig? - Det første spørgsmål.
Det ældste spørgsmål i universet gemt for øjnene af alle.
Vil du vide, hvad det er? Er du sikker?
Helt sikker?
- Naturligvis. - Så siger jeg det.
Men det er på eget ansvar.
Det er ikke min skyld.
Jeg faldt ned på næsen.
Har du trådløst netværk? Jeg keder mig allerede.
Vi skal alle sammen dø, Doktor.
Du mere end andre. Det kan du da forstå.
Nu ved du, hvad spørgsmålet er. Nu ved du, hvorfor du må dø.
Hvad var spørgsmålet? Hvorfor betyder det, at du skal dø?
Antag, at en mand kendte en hemmelighed.
En frygtelig og farlig hemmelighed, der aldrig må fortælles.
Hvordan vil du udslette den, før den bliver fortalt?
Hvis jeg skulle, så ville jeg udrydde manden.
Så ville stilheden sænke sig.
Jeg har aldrig forstået, at det var min stilhed. Min død.
Doktoren vil falde.
- Hvad laver vi her? - Det er her senatet samles.
- Hvorfor forlod vi dit kontor? - Vi ville vel gå en tur.
Jeg tror, jeg har løbet. Hvorfor har du din revolver?
Du er farligt selskab, spåmand.
Ja.
- Det tror jeg, at jeg er. - Fortsæt historien.
Vær nu sød, Doktor. Åbn min låge.
Jeg har en forfærdelig hovedpine. Det betyder mere nu.
Det er som en vægt, der presser mod...
- Nu forstår jeg. - Hvorfor Lake Silencio og Utah?
Det er et stille punkt i tiden. Det er nemt at gøre til et fast punkt.
Din død er et fast punkt. Du kan ikke flygte.
- Hvorfor stoppe nu? - Du ved, hvad der står på spil.
- Dit liv må slutte. - Ikke i dag.
Det giver ingen mening at forhale det.
Jeg har været på en afskedstur. Ting, der skal ordnes.
Jeg kan opfinde en ny farve, være med i The Beatles...
Det er mig. Sig til ham, vi skal i byen. Jeg giver.
Jeg har en tidsmaskine. Det er aldrig slut for mig.
Elizabeth I venter på mig. Jeg kan hjælpe Rose Tyler med lektierne.
Jeg kan tage til Jacks polterabend.
- Tiden indhenter os alle. - Den har aldrig rørt mig.
- Hallo? - Det gør mig ondt, Doktor.
Vi kunne ikke få fat i dig.
Brigadegeneral Lethbridge-Stewart døde for et par måneder siden.
- Doktor? - Ja. Ja. Jeg...
Det var fredfyldt. Han talte meget om dig.
Vi skulle altid skænke en ekstra brandy, hvis nu du kom forbi.
Hvad er der galt, Doktor?
Ikke noget. Det er bare...
Tiden er inde.
Kan du ikke selv aflevere dem?
Så krydser jeg min egen tidsstrøm. Det er bedst at lade være.
Ifølge registeret slutter det her. Det er din sidste rejse.
Vi afleverer dine beskeder. Stol på os.
Tak.
Doktor.
Uanset om du kan lide Teselecta, så værner vi om lov og orden, som dig.
Er der ikke andet, vi kan gøre?
Hvorfor gjorde du det?
Af de ting, du har fortalt, er det her sværest at tro.
Hvorfor inviterer du dine venner til at se dig dø?
Jeg var nødt til at dø. Men ikke alene.
Doktor!
Amy og Rory. Den sidste centurion og pigen, der ventede.
Uanset hvor mørkt det blev, så var de altid bag mig.
Når man skal sige farvel, så skal man huske, hvad man forlader.
Man skal huske det bedste. Mine venner var det bedste.
- Sagde du, at det ville ske? - Ikke flere spørgsmål.
Vi har ikke ret meget tid.
Inviterede du kvinden, du talte om?
Ja, hun var der. River Song kom to gange.
Napoleon gav mig denne flaske.
Han gav mig den ikke. Han kastede den efter mig.
Skål!
Hvornår skal vi til 1969?
Alt var klar. Jeg skulle kun en ting til.
Jeg skulle bare dø.
Hold jer på afstand.
Grib ikke ind, uanset hvad.
Det er en astronaut.
Det er en astronaut fra Apollo. I en sø.
Nå, hvad så nu?
- Så er vi her langt om længe. - Jeg kan ikke stoppe det.
- Dragten styrer. - Det her er nødt til at ske.
- Flygt. - Jeg flygtede og endte her.
Jeg kan ikke kæmpe imod. Den er for stærk.
Jeg ved det. Det er helt i orden.
Det er her, jeg dør. Det er et fast punkt. Det er nødt til at ske.
Bare rolig. Du vil ikke huske det.
Se derhenne.
Der er mig. Hvordan kan jeg være der?
Det er dig fra fremtiden.
Du aftjener straffen for et mord, du ikke kan huske.
- Mordet på mig. - Hvorfor få mig til at se det?
Så ved du, at det her er uundgåeligt.
Og at du er tilgivet, altid og fuldkommen tilgivet.
- Flygt, min elskede. - Jeg kan ikke.
- Tiden kan skrives om. - Du kan vove på det.
Farvel, River.
Hej, søde.
- Hvad har du gjort? - Tømt mine våbensystemer.
- Det her er et fast punkt i tiden. - De kan skrives om.
Nej. Naturligvis ikke. Hvem sagde det?
- Nå? Hvad skete der så? - Ikke noget. Der skete ikke noget.
Så blev det ved med at ske. Alting skete på en gang.
Det stopper aldrig. Tiden dør.
Klokken vil være 17.02 i al evighed.
- En plade, der er gået i hak. - En plade?
- Har du ikke hørt om downloads? - Sagde Winston Churchill.
Krudtrøg. Her lugter af krudtrøg.
- Jeg har vist affyret den her. - Vi forsvarer os.
- Jeg er ikke med. - Dem, der leder Stilheden.
Utrolige væsner. De er hukommelsessikret.
Man kan ikke huske dem. Når man ser væk, glemmer man dem.
Gå ikke i panik. De er ikke så slemme i små antal.
Tab ikke Stilheden af sigte. Aktiver jeres øjedrev.
Hvem pokker er i? Identificer jer.
Pond. Amelia Pond.
Nej! Hun er på vores side.
Nej, Amy.
Hvorfor har du sådan en på?
Regeringen undskylder atter radioforstyrrelserne.
- Amy... - Strømpistolerne gør nas. Undskyld.
Jeg ville undgå en lang samtale. Vi er snart i Kairo.
Amelia Pond, hør på mig. Det lyder umuligt, men du kender mig.
I en anden virkelighed er vi venner.
Vi har rejst sammen og været på eventyr sammen.
Du voksede op med en tidsrevne på dit værelse.
Du kan se det, andre ikke ser, og huske ting, der aldrig skete.
Hvis du prøver, virkelig prøver, så kan du...
- Du ser forfærdelig ud. - Du ser vidunderlig ud.
Det gør du også. Men bare rolig.
Det får vi hurtigt ordnet.
Geronimo.
- Vend dig om. Hvordan ser jeg ud? - Sej.
- Virkelig? - Nej.
Hvorfor har du et kontor? Er du agent-chef?
- Men klappen for øjet... - Det er det ikke.
Der er noget galt med tiden. Vi er et hold, der arbejder på det.
Du har et kontor på et tog. Hvor er det sejt.
Jeg har aldrig haft et kontor eller et tog.
- Jeg har savnet dig! - Sådan. Krammer og savner.
- Hvor er romeren? - Rory?
Min mand, Rory.
Det er ham, ikke? Jeg kan ikke finde ham.
- Jeg elsker ham, ikke? - Tydeligvis.
Jeg skal skrive og tegne. Det er svært at huske ham.
Det er ikke din skyld. Der er noget galt med tiden.
- Kan du huske hvorfor? - Søen.
- Lake Silencio. Jeg døde. - Og så døde du ikke.
- Jeg husker det på to måder. - To versioner skete samtidig.
Tiden kløves. Se på den nu. Hele historien sker på en gang.
Betyder det noget? Kan vi ikke blive sådan her?
Tiden står ikke bare stille. Den går i opløsning.
Det vil sprede sig, indtil hele virkeligheden falder fra hinanden.
Vi ankommer snart. Øjedrevet skal aktiveres, når vi står af.
Tak, kaptajn Williams.
- Hej. - Hej, sir. Godt at møde Dem.
Kaptajn Williams er den bedste. Jeg kunne ikke klare mig uden ham.
- Nej. - Hvad er der galt?
Du finder altid din Rory, men du skal se efter.
- Det gør jeg. - Åh, min egen Amelia Pond.
- Du ser ikke altid godt nok efter. - Hvorfor er du ældre?
- Hvorfor ældes du uden tiden? - Tiden går for mig.
Alle eksplosioner har et epicentrum. Det er mig.
- Det er mig, der er fejlen. - Hvad er fejlen ved dig?
Jeg er stadig i live.
- De skal sætte den på. - En øjeklap. Hvorfor?
Det er et øjedrev, der kommunikerer med hjernens hukommelsescenter.
Det er det eneste, der virker. Ingen hjerner kan huske dem.
Stilheden. Vi har fanget over 100. Vi opbevarer dem i pyramiden.
Jeg har mødt dem før.
- Jeg tænkte på, hvordan de så ud. - Øjedrevet opbevarer informationen.
- Deres tjenere går med dem. - Det er de tvunget til.
- De lægger mærke til dig. - Det er ikke så sært.
- Hvorfor udryddes de ikke? - Det var før.
- Hvad er beholderne til? - De trækker strøm fra alt.
Væsken isolerer dem. Jeg kan ikke lide måden, de ser på dig.
Jeg må hellere tjekke det. De har ikke været så aktive længe.
Gå ovenpå. Tjek beholderne. Så etagerne over. Tjek dem alle.
- De kan fortsætte. - Denne vej, Doktor.
Kaptajn Williams er en rar fyr.
- Hvad er hans fornavn? - Kaptajn. Denne vej.
Vent lidt. Jeg skal tjekke noget.
Vi er inde. Han er på vej.
Den loyale soldat, der afventer besked. Hvorfor er det sådan?
Du burde invitere din chef ud. Hun kan lide dig.
Virkelig, sir?
Hvad sagde hun?
- Hun antydede, at... - Hvad sagde hun?
Hun sagde, du var lækkerheden selv.
Hun vil gerne ud med dig og sms'e og spise scones.
- De har ikke prøvet det før, vel? - Nej.
Vi ses om lidt, sir.
Ja.
Det er på tide, du møder nogle gamle venner.
Alle ansatte, giv agt. Tjek alle beholdere.
Du havde ret. Hans nærvær gjorde, at løkken blev længere.
Hej, min skat. Jeg er hjemme.
Og hvad kalder du den her tid?
Tidens død. Tidens ophør. Der er vores alles endeligt.
- Hvorfor døde du ikke bare? - Jeg prøvede.
Det er svært at finde gode psykopater disse dage.
I har indrettet pyramiderne flot. Hvordan gjorde du det?
Hallucinogent læbestift. Det virker på Kennedy, og Kleopatra var nem.
Hun nævnte dig. Hun sagde: "Læg pistolen fra dig".
De flirter. Skal jeg se det?
Det var en helt basal fejl.
Gør et barn til en perfekt psykopat og lad hende møde Doktoren.
- Kunne jeg forelske mig i andre? - Hold op. Virkeligheden er i fare.
- Middag? - Jeg har ikke tid.
Så længe jeg lever, dør tiden på grund af dig, River.
- Jeg slår ikke min elskede ihjel. - Elsker du mig? Hvor sødt.
Jeg er ikke et fjols. Jeg ved, hvad der sker, hvis vi rører hinanden.
Slip mig!
- Nej, Doktor. Slip mig. - Den går.
- Tiden går. - Få ham væk.
Undskyld, River. Det er den eneste udvej.
Giv ham håndjern på.
Det er den eneste udvej. Vi er sammenbruddets modpoler.
Hvis vi rører hinanden, så går tiden i gang.
- Og så slår jeg dig ihjel. - Og tiden kollapser ikke.
- Der er ingen anden udvej. - Det sagde jeg ikke, der var.
- Der er mange teorier om os. - Det er sladder.
- Arkæologi. - Det er det samme.
Er jeg kvinden, der ægter dig eller slår dig ihjel?
- Jeg vil ikke giftes med dig. - Jeg vil ikke slå dig ihjel.
Doktor... Hvad er det?
Hvor mange fra Stilheden er fængslet deroppe?
Ingen. De var ikke fanget. Det har de aldrig været.
De har ventet på det her, Doktor.
- På dig. - De er alle sammen sluppet fri.
Ingen kommer ind.
Mine mænd klarer det.
Jeres øjedrev er baseret på mit.
Hvad mener du?
Hjælp hende.
Hun er død.
Sluk jeres øjedrev med det samme.
Stilheden tillader ikke en fordel, hvis de ikke får en selv.
Effekten varierer fra døden til forkrøblende smerte.
Men de udsletter jer alle sammen.
Hvad gør I? Nej, det er mig.
Vær ikke dumme.
I har brug for mig.
Hold op!
Vi kan stoppe det lige nu.
- Sig det til hende, Amy. - Vi har arbejdet med noget.
- Det er for din skyld! - De dør for mig. Det er forkert.
- Lad os vise dig det. - Vær sød.
- Hvor lang tid har vi? - Et par minutter.
Det er nok. Vi skal op i toppen af pyramiden.
- Jeg håber, du kan klatre. - Jeg prøver at vinde jer lidt tid.
- Tag øjedrevet af. - Så glemmer jeg truslen.
- Sæt nu, det aktiveres. - Det er det allerede.
Jeg er til ingen nytte, hvis jeg glemmer.
- I skal gå nu! - Ja.
Tak, kaptajn Williams.
Rory Williams, manden, der dør igen og igen.
Dø en sidste gang.
Hun kommer ikke tilbage efter dig.
Kom så. Rejs dig op. Er du uskadt?
Amy... Hjælp mig.
Du tog mit barn fra mig og gjorde hende ondt.
Nu er hun voksen og har det godt, men jeg vil aldrig møde mit barn.
Men du redder mig alligevel. Det ville han nemlig gøre.
Og du vil aldrig gøre noget, der skuffer Doktoren.
- Vi skal af sted, nu! - Doktoren er mit et og alt.
Men ved du, hvad han også er, madam Kovarian?
Han er ikke her.
River Song fik ikke det hele fra dig, søde.
Vi burde gå ud, få en drink og gifte os.
Et lille nødsignal. Hvem byggede det?
Jeg er barn af TARDIS. Jeg forstår fysikken.
- Et ynkeligt nødsignal. - Jeg har sendt en besked.
Uden for tiden fortsætter universet. Jeg sendte beskeden overalt.
Til fremtiden og fortiden. Til begyndelsen og enden.
"Doktoren er døende. Hjælp os."
Det er jo fjollet. Det betyder ikke noget for nogen.
Det er skørt. Det er endnu værre. Det er dumt!
Det er ydmygende.
Vi har barrikaderet døren. Fortæl ham det, River.
Rapporterne om soludbruddet er forkerte. Der er ikke noget.
Det er ikke solen. Det er dig.
Himlen er fuld af millioner af stemmer, der siger:
"Ja, naturligvis vil vi hjælpe."
Du har rørt så mange og reddet så mange.
Troede du ikke, det var nok at spørge, når din tur kom?
Du besluttede, universet er bedre uden dig. Det synes universet ikke.
Ingen kan hjælpe mig. Et fast punkt er blevet forandret.
- Jeg kan ikke lade dig dø. - Jeg må dø.
Hold mund! Jeg kan ikke lade dig dø-
- uvidende om, at du er elsket-
- af så mange og så meget.
Ingen elsker dig højere end mig.
Vi ved, hvad det betyder.
Vi er nulpunktet i en eksplosion, der vil opsluge hele virkeligheden.
- Milliarder vil lide og dø. - Jeg vil lide, hvis du dør.
Mere end alle levende væsner i universet?
Ja.
River. River. Hvorfor skal du være sådan?
Melody Pond. Din datter. Jeg håber, I er stolte.
- Jeg forstår ikke. - Vi gifter os. Hun er vores barn.
Fjern håndjernene, Amy.
Jeg skal bruge et stykke stof på 30 centimeter.
Glem det. Tag den ene ende, River.
Sno den rundt om hånden og hold den ud mod mig.
- Hvad gør jeg? - Som jeg siger.
Vi skal skynde os. Kaptajn Williams, sig:
"Jeg samtykker og giver med glæde." Sig det nu.
- Vær sød. - Jeg samtykker og giver med glæde.
Du skal også sige det.
- Brudens mor. - Jeg samtykker og giver med glæde.
Nu visker jeg noget i dit øre.
Du skal huske det, og du må aldrig sige det til nogen.
Jeg fortalte dig mit navn.
Sådan, River Song.
Melody Pond, du er kvinden, der ægtede mig.
Min hustru, jeg har et ønske.
Verden dør, og det er min skyld. Jeg kan ikke bære det længere.
Vær sød, og hjælp mig.
Der er ingen anden udvej.
Så må du kysse bruden.
- Jeg sørger for, det bliver godt. - Det har du bare at gøre.
Du er tilgivet, altid og fuldkommen tilgivet.
Kl. 17.05
Kl. 17.06.
tiden går og klokken slår
han gav alt han kunne give hende
tiden går og klokken slår
nu venter fængslet på River
Jeg hørte om en meteorregn tre kilometer væk-
- så jeg tog en flaske til os.
Tak, min egen.
- Hvor er vi? - Jeg kommer fra Byzantium-skibet.
Du var der. Så ung.
Du vidste ikke, hvem jeg var. Det er sjovt med dig.
Hvor er du?
Doktoren er død.
- Hvordan har du det? - Hvordan tror du?
- Det må du fortælle mig. - Jeg slog en person ihjel.
Madam Kovarian. I koldt blod.
Det var i en verden, der aldrig var.
Jeg kan huske det, så det skete, og altså gjorde jeg det.
Hvad er jeg så?
Jeg vil tale med Doktoren, men det kan jeg ikke.
- Ville det ændre noget? - Han er død, så jeg kan ikke.
Mor... Naturligvis er han ikke det.
Nej, vel ikke for dig.
Du ser hans yngre versioner, der er ude på eventyr.
Ja, det gør jeg.
- Men det var ikke det, jeg mente. - Hvad mente du så?
Fint.
Jeg vil fortælle dig noget, jeg sikkert ikke burde.
Doktorens sidste hemmelighed.
- Vil du ikke vide, hvad han sagde? - Han sagde sit navn.
- Det sagde han, det var. - Den første regel.
- Doktoren lyver. - Det gør jeg også. Hele tiden.
Jeg siger, jeg ikke ved, du er min mor, og at rumdragten er ukendt.
Hvad hviskede han?
Den mand...
Han er altid et skridt foran. Han har altid en plan.
Hvad sagde han?
River?
Hej.
- Er du sikker? - Selvfølgelig. Jeg er hans kone.
Ja! Jeg er hans... svigermor.
Kære far, jeg tror, mor har brug for et glas mere.
Hvem bærer mig?
Jeg kræver at få det at vide.
Jeg er et hoved. Jeg har rettigheder.
Dørene skal være åbne denne gang.
Jeg kræver, at mine døre er åbne.
Er det dig? Det er det, ikke sandt?
Det er dig. Jeg kan mærke det.
Men hvordan gjorde du? Hvordan flygtede du?
Er der ikke noget andet, vi kan gøre?
Ved nærmere eftertanke, jo.
Se ind i mit øje.
Teselecta. En Doktor i et Doktor-kostume.
Tiden sagde, jeg skulle være på stranden. Jeg fik ikke en skramme.
- Så de skal tro, at du er død? - Så kan de glemme mig.
Jeg blev for stor. Nu træder jeg ind i skyggerne.
Og dr. Song er i fængsel resten af sine dage.
Ja, dagene. Men nætterne...
- Det er mellem hende og mig. - Så mange hemmeligheder.
- Jeg skal nok holde dem. - Du bliver jo der.
Men du er dumdristig. Det hele venter på dig.
Trenzalores marker, hvor den ellevte falder og spørgsmålet.
- Farvel, Dorium. - Det første spørgsmål.
Spørgsmålet, der ikke må besvares, gemt foran øjnene på alle.
Spørgsmålet, du har flygtet fra hele dit liv.
Hvilken Doktor?
Anders P. Sørensen Broadcast Text International