Resync: Xenzai www.subscene.com
Lys.
Lys. Dere kjenner prosedyren. Visiret nede og låst.
Buzzer...
-Målingen sier 9,7. -Lavt, når det ikke er renset.
-Hvordan er gjennomsnittet? -Under middels det siste kvartalet.
-Hun er flottere enn en datamaskin. -Hold opp nå, Buzz.
Buzzer! Buzz.
Herlig. Godt jobbet!
Jeg skulle ikke ha gjort det. Unnskyld, sjef. Min feil.
Vi kan ikke bære deg tilbake. Beklager, Buzzer. Du er død.
Det er en nedtur. Nå ryker hjertet.
Vi får gå. Det må rapporteres. Draktene koster en formue.
Når jeg ikke min sønns fødselsdag, så dreper jeg deg igjen.
Lys.
Ifølge målingen er styrken for lav. Vi må gjøre det igjen.
-Denne går stadig i baklås. -Vi må snakke om det som skjedde.
Jeg kan få kompensasjon for arbeidsulykke. Jeg smeltet.
-Glem det nå. -Husk at det var hennes skyld.
Nei. Du har to venstrebein.
Nei. Jeg har heller ikke armer, hals, hode eller hake.
-Denne kroppen koster penger. -Ikke like mye som drakta.
Opp med humøret. Ingen kom til skade.
-46. Det er noe dritt. -Hallo! Det er dobbelt opp.
Du har den røde.
Hvem har lyst på fish and chips? Jeg setter dere av. Ta god tid.
-Hva med deg? -Jeg har ting å gjøre.
Vi blir med deg og gjør den tingen.
Hva du enn driver med, så vil jeg gjerne være med.
Hva?
Soltsunami. Den kommer fra deres sol. En bølge av stråling.
-Magen min er ikke god. -Gyroskopene svikter.
Innta posisjonene.
En landing etter boka. Se, en hanekylling. Jeg elsker dem.
Under den et kloster fra 1300-tallet.
-Vi er i middelalderen. -Det tror jeg ikke.
-Er du ekspert på middelalderen? -Nei. Jeg hører Dusty Springfield.
Denne sprekken er ny. Tsunamien sendte et stor bølge gammastråling.
Det skyldes et magnetisk skjelv like før bølgen.
-Klosteret står der ennå. -Ja, inntil videre.
-Se, Doktor. -Et forsyningsrør.
Det har et keramisk belegg. Det er noe etsende.
De pumper noe farlig fra øya inn til fastlandet.
-Mor elsker Dusty Springfield. -Hvem gjør ikke det?
Vi stikker og tilfredsstiller vår nysgjerrighet.
-Hvor er munkene hen? -Vi er fremme. Det er her.
-Vi har jo aldri vært her før. -Vi kom hit tilfeldig.
Ja, jeg vet det. Tilfeldig. De pumper syre fra øya.
Det er gammelt. Var det friskt, så hadde du manglet en finger.
-Alarm. Inntrengere. -Det er folk på vei. Nesten.
-Nesten på vei? -Nesten folk.
Kanskje vi burde... Når noe løper mot deg, så er det aldri bra.
Hvorfor er de fastspent? Er de fanger eller mediterer de?
De faller i "eller hva"-kategorien.
-Stans og stå i ro. -Vi stoppet. Er dere rolige?
Ikke rør dere.
Hold avstand, Jen. Vi vet ikke hvem de er.
-Hvem pokker er dere? -Doktoren. Dette er Amy og Rory.
Vent litt. Dere er identiske tvillinger.
Dette er et alpha-område. Er dere ikke militære, så blir det bråk.
Faktisk, så får dere problemer.
Meteorologisk avdeling. Siden når?
-Dere ble rammet av en solbølge. -Vi overlevde.
-En større er på vei. -Den overlever vi også.
Dicken, skann dem for avlyttingsutstyr.
Det er ikke et kloster, men en fabrikk, eid av hæren.
-Er dere militære? -Nei, vi arbeider for dem.
-Ingenting, sjef. -Bra. Legitimasjonen din stemmer.
Hva vil dere gjøre med en ny solstorm. Dele ut solkrem?
Jeg må se deres kritiske systemer.
-Hvilke? -Det vet du godt.
-Der er du. -Regjeringens største hemmelighet.
Kjødet. En programmerbar substans. Det kan kopiere seg selv.
Fantastisk. Jeg forstår ikke.
Greit nok. Vi kan manipulere dets molekylære struktur.
Vi kan kopiere levende organismer ned til det minste hårstrå.
-Alt er identisk. Øyne, stemme... -Tanker, sjel...
Ikke la deg lure. Det oppfører seg som liv, men det må kontrolleres.
-Seletøyet dere så... -Hei, vent nå litt...
-Du er i kjødet nå? -Jeg ligger i selene akkurat nå.
Alle, unntatt Jennifer. Det er som å kjøre gaffeltruck.
-Bare levende ting vokser. -Mose vokser. Det er det samme.
Syren er så farlig at vi mistet en arbeider i uka.
Nå gjør vi det med dobbeltgjengere. Eller gangere.
-Hvis en kropp faller i syren... -Er vi likeglade. Ikke sant, Jen?
Nervene stenger av som en airbag som utløses.
-Vi våkner og får en ny ganger. -Det er merkelig.
-Man venner seg til det. -Finn gangeren din.
Gå tilbake til seletøyet.
Vent litt. Hva gjør han? Hva gjør du?
Hold opp.
Merkelig. Det var som om det skannet meg inn.
Doktor... Pass på, Doktor. La være.
-Jeg forstår. -Doktor, er alt vel?
Ufattelig. Du har ingen anelse. Ingen anelse.
Jeg kunne føle det. Jeg strakte meg ut, og det svarte.
Det er levende. Dere har lagt livet deres inn i det.
Det er solstormen. De første bølgene kommer i par.
-Det store skjelvet er nær. -Har vi hørt fra fastlandet?
-Nei. Strålingen blokkerer linja. -Vi pumper til vi hører noe.
Ta et skritt tilbake, og la oss imponere dere.
Identitet bekreftet. Jennifer Lucas.
Taksameteret går.
Hjerte og åndedrett er online.
Motorikken er online.
Jeg forbinder.
Jeg forstår at dere holder til i en kirke. Livets mirakel.
-Ikke overdriv. Det er bare slim. -Vi må arbeide.
-Greit. La oss komme i gang. -Nevnte jeg solstormen?
-Dere må vekk herfra. -Hvor? Vi er på en øy.
-Jeg kan få dere vekk. -Vi har ting å gjøre.
-Den er på vei. -Det er alarmen.
-Hvor får dere strøm fra? -Vi bruker solenergi. Værhanen.
-Stort problem. -Kanskje vi må gå under jorda.
Anlegget er nedslitt. Syrerørene holder kanskje ikke.
Vi må pumpe 200 tonn syre. Ligger vi bak, blir vi her. Vil dere det?
Vær så snill. Du begår en stor tabbe. Ikke ta feil valg.
Hvis ikke dere forbereder dere på stormen, så er dere i stor fare.
Min fabrikk, mine regler.
Jeg vil se stormens framskritt. Hvor er kontrollstasjonen?
-Kontrollstasjonen? -Tre til venstre, høyre og venstre.
Bølgen forstyrrer magnetfeltet. Det kommer en stor kraftutladning.
Værhanen gir solenergi. Når bølgen treffer, smeller det.
Jeg må bort til værhanen før helvete bryter løs.
Jeg trodde aldri jeg ville få si det igjen. Pust, Amy.
Ja. Jeg mener takk. Jeg prøver.
I mangel av et bedre ord: Au!
-Cleaves. Du er ikke i selen din. -Unnskyld, du hadde rett.
-Strømmen har gått. -Jeg har forlatt teamet mitt.
Så la oss finne dem.
-Hvor lenge var vi bevisstløse? -Et par minutter.
Det var litt lenger. En time. Verdener kan forvandles på en time.
Mye kan gå galt på en time.
-Jeg føler meg svidd. -Det var tsunamien.
-Som om hele nettet gikk i meg. -Jeg håper vi fremdeles får lønn.
Jennifer. Er alt i orden, Jennifer?
-Det gjør så vondt. -Alt i orden. Det er over.
Jeg kom ikke ut av selen. Jeg trodde at jeg skulle dø.
Velkommen til min verden.
Doktor, de er ekte mennesker. Hvor er gangerne?
Når linken brytes, blir de til kjød. Vi må kontakte fastlandet.
De kan få en redningstransport ut hit.
-Hvem spiller min plate? -Deres gangere.
Umulig. De er ikke aktive. Biler kjører ikke seg selv, og gangere...
-Det er umulig. -Jeg kan ikke tro det.
Kanskje de flyktet via bakdøra.
Det er som Isle of Sheppy.
-Stormen ga liv til deres gangere. -De har rotet igjennom alt.
-Nei. De har lett. -I våre ting.
-Sine ting. -Hva så de etter?
De bekrefter at deres minner er ekte. De vil forbinde livet sitt.
-Deres stjålne liv. -Nei, dere ga dem det.
Dere ga dem deres personlighet og følelser.
Dere ga dem hele deres liv. Menneskeliv er fantastiske.
-Er det rart at de tok det? -Det er Isle of Sheppy.
Gangeren fikk støt og drepte operatøren sin.
-Jeg har sett bildene. -Selv om det skjedde...
...er de ikke stabile uten forbindelsen til oss. Vel, sjef?
-Det finner vi ut av. -Er alt i orden? Vil du ha vann?
Jeg føler meg rar. Jeg må på toalettet.
Jeg blir med.
-Unnskyld. -Det er meg. Fint med en hobby.
-Har gangeren min gjort det selv? -Hvem lærte deg dette?
-Bestefar. -Det gjelder også gangeren din.
Dere har de samme minnene. De er like tydelige og virkelige.
De er redde og desorienterte. De kjemper med å forstå-
-et helt liv i hodet deres.
Doktoren sier at vi ikke må gå langt vekk. Det er første regel.
-Jeg trenger bare et øyeblikk. -Ja da. Ta all tiden du trenger.
Jeg passer på deg. Det går sikkert bra.
Jennifer?
Hva skjer, Jennifer?
Vi...får komme oss av gårde.
Er alt i orden, Jennifer?
La oss leve.
Vi må beskytte oss selv.
-Er du en voldelig person, Jimmy? -Jeg? Nei.
-Hvorfor skulle han være det? -Kan du virkelig spise nå?
Du sa at vi var bevisstløse i et par minutter. Men det var en time.
-Unnskyld. Jeg gikk ut fra... -Det er ikke din skyld.
-Amy, hvem var i selen da du kom? -Jimmy og Dicken hjalp Buzzer.
-Jennifer? -Hun var et annet sted.
Den er varm.
Transmaterien er litt gummiaktig. Nervene er ikke klare.
-Hva snakker du om? -Det er helt greit.
-Hvorfor merket jeg det ikke? -Det kommer.
Hold opp. Det er en dum lek. Hold opp!
Du behøver ikke å gjemme deg. Stol på meg. Jeg er Doktoren.
Hvor er den ekte Cleaves? Hva har du gjort?
Det er greit. Du husker det. Det er kjødet i et tidlig stadium.
Det er fremdeles mye...å lære.
-Hva skjer, Doktor? -Hun kan ikke stabiliseres ennå.
Vi er levende.
-La henne løpe. -Hva med Rory?
-Rory? -Rory!
Rory, ja. Det er alltid Rory.
Syreforsyningen er brutt. Vi trenger draktene.
Nei, vi har ikke tid. Tilbake igjen.
Rory.
Rory?
-Rory? -Jennifer er også en ganger.
-Du sa at han ikke var voldelig. -Men redd og sint.
Tidlig teknologi. Det sa du.
-Du later til å kjenne til kjødet. -Gjør du det, Doktor?
Du er ikke meteorolog. Hvorfor er du her?
Jeg må snakke med dem. Jeg kan fikse dette.
Hva skjer? Hvor er den ekte Jennifer?
-Det er for farlig med lekkasjene. -Vi må finne Rory.
Jeg drar tilbake til TARDIS. Vent på meg i spisesalen. Ikke gå.
-Hva med Rory? -Vi leter etter dem i TARDIS.
Ser man det...
Nødblussene.
-Utgangen? -Helt ut. Du får ikke inn fartøyet.
Jeg er god til å parkere.
Buzzer og Dicken henter syredraktene.
Det er fine greier. Jeg finner mannen min.
-Amy, jeg ville ikke... -Ikke jeg heller. Men hva gjør man?
Vent til du får en syredrakt.
Da jeg var liten...
...gikk jeg meg vill på heden. Jeg gikk bort fra pikniken.
Jeg kan ennå kjenne de ømme tærne mine i de røde gummistøvlene.
Jeg forestilte meg en annen jente i røde gummistøvler.
Hun var også Jennifer.
Men hun var en sterk Jennifer.
Hun var en tøff Jennifer.
Hun fant veien hjem.
Jeg heter Jennifer Lucas. Jeg er ikke en fabrikk-komponent.
Jeg spiste toast til frokost og skrev et brev til mor.
Så ankom dere. Jeg la straks merke til øynene dine.
-Gjorde du? -Gode øyne. Vennlige.
-Hvor er den virkelige Jennifer? -Jeg er Jennifer Lucas.
Jeg kan huske alt som har skjedd i hennes liv.
Alle fødselsdagene. Barnesykdommer.
Jeg føler alt hun har følt og mer.
Jeg er ikke et monster. Jeg er meg.
Meg, meg, meg!
Hvorfor gjorde de dette mot oss?
Hjelp meg, Rory. Hjelp meg.
Stol på meg.
Å... Hva gjør du der nede?
Det er fri bane.
-Gangerne har tatt syredraktene. -Det er lekkasjer overalt.
-Så du sjefens øyne? -En ganger ser ikke sånn på meg.
Jeg vet ikke hva de er, men de er ikke oss mer.
Nå har vi fordelen. Vi har syredraktene.
Vi kan bevege oss fritt, og slå til når vi vil.
Er du sikker på at du er bedre? Ikke flere elastiske slag?
Jeg er annerledes nå. Sterkere.
Doktoren gjør deg ikke noe. Han vil hjelpe deg, Jennifer.
Du brukte navnet mitt.
Du brukte navnet mitt. Tusen takk.
-Amy er ei heldig jente. -Ja, det er hun.
Kom igjen.
Rory? Rory?
-Amy? -Du er uskadd. Hva skjedde?
-Hun må beskyttes. -Hun er en ganger.
-Rory, hør her... -Nei. Ingen rører henne.
-Hei. Hvordan har dere det? -Det kan du fortelle oss.
Vi har to valg. Vi kan slåss, eller vi kan snakke sammen.
La oss finne ut hvordan vi kan hjelpe dere.
Jeg vet at det er vanskelig å holde formen.
Derfor skifter dere hele tiden. Men prøv.
Da blir de andre mindre redde for dere.
-Hva har du gjort med Jen? -Jeg har ikke sett henne.
Men jeg er henne. Jeg er akkurat som henne.
Du er en kopi. Du later som om du er henne.
Rory, vi vet ikke noe om dem.
Jeg vet at hun er redd. Hun trenger vår hjelp.
Jimmy, Buzzer. Kom igjen.
-Vi har vært kolleger i to år. -Jeg arbeidet med Jennifer.
-Ikke la oss gjøre noe før... -Doktoren kommer. Hallo.
-Dette er... -Det sier du.
Greit, Doktor. Du har ført oss sammen. Hva nå?
Først har jeg et spørsmål. Har noen et par sko jeg kan låne?
Jeg må advare dere. Jeg har veldig brede føtter.
Nå holder det, Doktor. Bare bli venner med dem.
Dann et fotballag.
Så kan vi synge sanger rundt leirbålet.
Kjødet var aldri bare mose. De er ikke kopier.
Stormen gjorde dem selvstyrende. De blir mennesker.
-Med sjeler? -Sludder.
-Prosit. -Vi var alle gelé en gang.
-Takk for informasjonen. -Vi snakker ikke om et uhell her.
Vi snakker om ukrenkelige liv. Forstår dere? Bra.
TARDIS er fanget i en dam av syre.
Når jeg får tak i den, kan jeg få alle vekk herfra.
-Jeg når hjem til Adams fødselsdag. -Hva med meg?
-Han er min sønn også. -Tror du virkelig det?
-Var du med da han ble født? -Ja.
Jeg drakk ca. 4 liter te.
De sa at jeg hadde fått en sønn. Da begynte jeg å le.
Jeg vet ikke hvorfor. Jeg savner ham.
Like mye som deg.
Jeg lyver ikke. Dette er kinkig. Å, du milde, som man sier.
Du store milde. Eller ikke. Greit. Først samler vi alle.
-Så får vi alle vekk herfra. -Vi mangler Jennifer og Cleaves.
-Jeg ser etter dem. -Jeg kan hjelpe deg.
-Så dekker vi et større område. -Ja, greit nok. Takk.
Nå har dette sirkuset vart lenge nok.
Herlig. Det er bare typisk meg.
-Doktor, si det skal holde munn. -Nei, nei, nei.
Kretssonde. Ca. 40 000 volt. Hun dreper alle, gangere også.
Det er interessant at du kaller dem for "det", men våpenet for "hun".
Når de virkelige menneskene er borte herfra, kan vi snakke om det.
-Hva vil du gjøre med dem? -De er monstre. Feiltagelser.
-De må utryddes. -Du må alltid ta kommandoen.
Selv om vi ikke vet hva som foregår.
-Nei! Han er død. -Det heter satt ut av drift.
Du stoppet hjertet hans. Han hadde et hjerte.
Hjerteklapper. Et ekte hjerte. Du stoppet det.
-Jen... -Det samme skjer med oss.
-Vent litt. -Nei!
-Idiot. -Vent!
-Se hva du har gjort, Cleaves. -Er det krig, så er det krig.
Du forstår ikke, Doktor. Nå er det oss mot dem.
Det er oss mot dem.
Vi prøvde, og se hva de gjorde.
-Nå er det oss mot dem. -Oss mot dem.
-Jennifer. -Buzzer advarte deg. Han er død.
Hvis vi vil overleve, så må vi gå til krig.
Jeg tar meg av den ekstra som løper rundt der ute.
Stol på meg.
Jeg ville bare hjelpe henne.
-Ikke vær sur. Hun er... -Jeg gir deg rett. Dropp det.
Hvilket sted er lettest å forsvare?
Cleaves, hvilket sted er lettest å forsvare?
Kapellet. Det er bare en inngang. Veggene er en halv meter tykke.
Du gikk over grensa, Cleaves. Du drepte en av dem.
De kommer tilbake. Det blir voldsomt.
-Jennifer? -Rory.
-Hva med nødblussene? -Først må vi låse døra.
-Rory, kom nå. -Jen er der ute alene.
-Hun gjemmer seg hvis hun er smart. -Jeg kan ikke gå fra henne.
-Det vet jeg at du forstår. -Kom her.
-Der er de! -Amy.
Rory!
-De er ute etter oss. Ikke ham. -Hvorfor? Hvorfor?
Kom fram. Kom fram!
Jennifer?
Doktor! Gi meg tønna.
Vi trenger noe tungt. Alt dere kan finne.
Det er sprøtt. Vi slåss mot oss selv.
Ja, det er sprøtt. Og det blir snart sprøere.
-Kom fram, straks! -Vi er fanget, og Rory er der ute.
-Vi får ikke tak i TARDIS. -Det er helt korrekt.
Det er skremmende. Uventet. Et forferdelig rot.
Men jeg er helt sikker på at vi kan finne ut av noe.
Stol på meg. Jeg er Doktoren.
Resync: Xenzai www.subscene.com
Tekst: Jan Helge Hordnes www.broadcasttext.com