Resync: Xenzai www.subscene.com
Leggetid. Kom deg i seng, George. Jeg kommer sent på jobben.
-Det er bare heisen. -Jeg liker den ikke.
Hva gjør vi med ting vi ikke liker?
Legger dem i skapet. Du må gjøre greia, mor.
Fem ganger. Du må gjøre det fem ganger.
Redd meg fra monstrene. Vær så snill, redd meg fra monstrene.
-Vær så snill, redd meg. -Er det bra nå?
Kom igjen, George. Det er ikke noe å være redd for.
God natt, skatt.
-Hvordan gikk det? -Han har lagt seg iallfall.
-Hvorfor er han så redd hele tiden? -Han trenger hjelp.
-Han har jo oss. -Han trenger en doktor.
Redd meg fra monstrene. Vær så snill, redd meg fra monstrene.
"Vær så snill, redd meg fra monstrene."
-Det var lenge siden. -Hva?
Hva gjør du?
Jeg skal foreta et hjemmebesøk.
Ikke ta det ille opp... Vi kunne ha tatt bussen hit.
-Du mener det stikk motsatte. -Vi kan ikke alltid reise i tiden.
Jo, det kan vi. Det er sånt vi driver med. Men ikke i dag.
Vi har fått et rop på hjelp fra det skumleste stedet i universet:
En barns soverom.
"Vær så snill, redd meg fra monstrene." Hvem sendte det?
-Det låter som et bar. -Et veldig skremt barn.
Så skremt at vi hørte det i TARDIS.
-Du sporet det hit. -Nettopp.
Oppover.
Vet du at vi har dobbelt så mange husdyr som mennesker i landet?
Det er mange. Vi vil vite hvor smarte de er.
Hvis du så på BBC One på lørdag, så du...
Hei!
Er mor eller far hjemme, eller er du alene?
Gjelder det søpla?
Nabostøtten. Vi bare sjekker ting som angår nabo...skapet.
-Kan jeg hjelpe deg? -Hei! Har du hatt noen problemer?
-Er alt i orden? -Søpla! Knærne mine holder ikke.
Hva slags " problemer" ?
-Hvordan er naboene? -Har han sendt deg?
Jim Purcell. Jeg er husverten. De elsker meg.
-Ikke søpla, Miss...? -Mrs Rossiter.
-Vet ikke nabostøtten det? -Jo. Jo... Selvsagt.
Jeg har alt fått en ny hofte. Med nye knær er trappene enkle.
Får jeg komme inn?
-Du kan være hvem som helst! -Det er jeg ikke.
-Vi tar det en annen gang. -Jeg er Doktoren.
-Vi må finne barnet. -Ellers kan monstrene sluke ham.
-Funnet noe? -Tre damer og en kattegal mann.
-Hva ser vi etter? -Et skremt barn.
-Hva med nifse barn? -Neste etasje. Vi ses.
-Ok. -Det var kanskje søppelpost.
Beskjeden. Det var kanskje ikke noe.
Det gikk fort. Claire sa at hun hadde funnet noen. Barnevernet.
Ja! Ja.
Det er ikke lett å innrømme at barna dine har problemer.
Vi har nok samme problem. Kall meg doktor. Hva kan jeg kalle deg?
-Alex. -Hei, Alex!
Så... Fortell om George.
For et hersens rot ...
Det er ingen andre som bryr seg en døyt lenger.
Forferdelig.
Du snakker med deg selv, Elsie. Det er det første tegnet.
Å, jøss...
Kom fram!
Ikke vær sånn! Vil dere skremme livet av en gammel dame?
Sånt gjør man ikke!
Er det deg, George?
Jeg forteller det til mor og far.
Kom fram, din lille djevel. Få se ansiktet ditt.
-Han har alltid vært morsom. -Det er vel bra?
Han gråter aldri.
Han holder alt inne. Kjefter man på ham, så ser han bare på en.
-Hvor gammel er han? -Snart åtte.
Han burde vel ha vokst fra sånt?
Kanskje det.
-Har det blitt verre? -Ja. Vi ville skaffe hjelp.
Sende ham et sted. Han begynte å få ticks.
Hosting og blunking. Men nå har det sporet av.
-Han er redd for alt! -Panfobi.
Ikke frykt for panner, men frykt for alt, også panner, antar jeg.
Fortsett.
Han hater klovner og leker. Dama overfor oss er en heks.
Han tro at det er noe i badkaret. Heisen låter som noen som puster.
Jeg vet ikke.
Jeg er ingen ekspert.
-Kanskje du når fram til ham. -Jeg skal gjøre mitt beste.
Amy?
-Amy! Er du her? -Her.
Her! Nei, her. Det er jeg.
-Gikk det bra? -Jeg tror det.
-Hvor er heisen? Tok vi ikke heis? -Jo, vi gikk inn, og så...
-Hva er det? -Vi er døde.
Heisen raste. Vi er døde. lgjen.
Hold kjeft. Vi finner ut hvor vi er.
Vent...
-Det er åpenbart hva som skjedde. -Ikke for meg.
TARDlS har fått fnatt igjen. En slags skummel tidsforskyvelse.
Doktoren er der ennå, og vi sitter fast i fortida.
-Året er sikkert 1700 eller noe. -Hurra... Mitt favorittår.
George? Er alt i orden? Hva er det?
Det gjør ingenting.
-Hadde du et mareritt? -Nei, jeg hadde ikke sovnet.
-Hvem er du? -Doktoren.
-Skal du ta meg vekk herfra? -Nei, jeg vil bare snakke med deg.
Om hva?
Om monstrene.
Litt vanskjøtt.
Vi prøver å finne døra, så vi vet hvor vi er...når vi er.
-Rory... Se her. -Det er en kobbergryte.
Nei. Det er tre som er malt, så det ser ut som kobber.
ldiotisk.
Vent litt...
En lysbryter.
Jaså... Da er det ikke 1700.
Det er glass. Det er et glassøye.
-Hold opp. -Det er ikke meg.
-Kom igjen. -Ja.
Kom da.
Vi tenkte det var noe på TV. Nifse ting som gikk inn under huden.
-Skremte ham. Så vi forbød TV. -Kan dere gjøre det?
-Claire trodde at det var en bok. -Bøker er bra.
Liker du fortellinger? Jeg også.
Da jeg var som du, for tusen år siden, elsket jeg godnatteventyr.
"Tre små sontaraner", " Snøhvit og de sju dommedagsnøklene" ...
Alle klassikerne. Skrot. Den må være ødelagt.
Best at jeg rydder den bort.
Hva med her?
-Ikke det? Hvorfor ikke i skapet? -Det er en...greie.
En greie vi har gjort lenge. Alt nifst legger vi i skapet.
-Nifse leker og bilder. -Er det der monstrene er?
Ja.
Det er ikke noe å være redd for, George. Det er bare et skap.
Ytterdøra.
Vi sjekker her nede.
-God kveld. -Å... Hei.
-Hvordan er det med Claire? -Bra. Hun er på jobb.
Det er ubeleilig. Kanskje senere...
-Og gutten? -Bra.
Jeg beklager å måtte si dette, men tiden er inne igjen.
Du vet at jeg vil ha pengene til tiden.
Jeg har ikke funnet noen ny jobb.
Claires lønn strekker ikke til. Kan vi ikke...?
-Er det en lommelykt? -Et skrujern.
Et sonisk skrujern ... Blant annet.
-Får jeg se det andre? -Klart du får det.
Ganske kult, hva?
Er han ikke gyselig? Ikke knurr til den snille mannen, Bernard.
-Du vil vel ikke gjøre far sint? -Nei.
Jeg vet hva du tenker. " Her kommer fæle Purcell og krever husleia."
" Med hunden i bånd..."
Der overrasket jeg deg.
Jeg er ikke så dum som jeg ser ut. Jeg er slett ikke dum, faktisk.
Sånn, nå føles det bedre. Ingen flere tårer fra George.
Kom igjen... Får jeg se et smil? For en tapper liten soldat.
Litt rusten... Nå åpner vi skapet.
Det er ingenting å være...
Utenfor skalaen... Utenfor skalaen!
Utenfor skalaen. Hvordan er det mulig?
Jeg vil bare ha mine 350 pund. Verre er det ikke.
God kveld.
Kom nå, småen. Kom!
Greit... Unnskyld det.
-Har vi ikke åpnet det ennå? -Nei!
-Ikke gjør det. -Hvorfor ikke?
Georges monstre er virkelige.
Endelig ...
-Hva er det? -Ikke noe dørhåndtak!
Tregryter, et kjempeøye og ikke noe dørhåndtak!
Og denne klokka.
Viserne er malt på.
Du skal være fagmann. Nå sovner han aldri. Virkelig ansvarsløst.
Nei. Skapet er farlig. Hold deg unna skapet.
Det er noe annet jeg har oversett.
Gå. Du gjør bare saken verre.
-Ikke lag te! Jeg vil at du går. -Nei.
Hva mener du ...? "Nei"?
Gå. Forsvinn.
Nå, er du snill!
Dette var en dårlig idé. Vi løser det selv.
Det kan dere ikke.
Ingen forteller oss hvordan vi skal leve. Det er det samme hvem du er.
-Vi løser det! -Jeg er Doktoren.
-Hva skal det bety? -Jeg har reist langt.
George sendte et nødrop. Det som er i skapet, er mektig.
Det slynget en liten gutts frykt gjennom barrierer i tid og rom.
Gjennom mørkerøde stjerner, stille stjerner og virvlende tåker.
Gjennom glassriker, tankesivilisasjoner-
-og et univers av umuligheter.
Øynene du ser foran deg, er gamle øyne.
En ting kan jeg si deg, Alex:
Monstre er virkelige.
Du kommer ikke fra barnevernet, hva?
Har du vingummi?
Vær så snill... Jeg liker ikke å være alene.
Hvis det er noen der ...
Vær så snill, hjelp meg!
-Hørte du det? -Ja.
Vent!
-De kommer nærmere. -"De"?
Det er en dukke. Det er bare en dukke.
Dette er rart.
Sier den tidsreisende sykepleieren.
Ja... Vi lar den være. Kom nå.
Hva er det med alle disse bildene? Ingenting er som en kopp te.
Men vi må bestemme oss. Skal vi åpne skapet?
-Hva? -Vi må åpne skapet.
Hvordan får vi ellers vite hva som foregår?
-Men du sa... -Monstre. Det er jobben min.
Dette er bare en vanlig dag på kontoret for meg.
Eller ikke. Vi vet ikke hva det er, eller hvor mektig det er.
-Hold opp! Vi kan ikke åpne skapet. -Herregud, nei!
-Da er det avgjort. -Hva?
Jeg må åpne skapet.
Ikke noe på TV. Det er det aldri. Ikke sant, Bernard?
"Bergerac" ... Det er jo 30 år gammelt.
Hvor er boksingen? Det skal være boksing nå.
Vi får se på den filmen igjen.
Hva i ...? Vent nå ...
Dette er ikke... Herregud.
Hjelp meg, Bernard!
Jeg forstår ikke. Det må være skapet. Det soniske skrujernet...
-Hvor gammel er George? -Hvor gammel? Åtte, sa jeg jo.
-Husker du når han ble født? -Selvsagt.
Du og Claire, julaften 2002. Et par uker før han ble født.
-Fortell om da han ble født. -Den beste dagen i mitt...
-...liv. -Sikker?
-Ja. -Du låter ikke sikker.
Hva prøver du å si?
Jeg liker ikke dette. Gå nå.
-Hva er det, Alex? -Jeg kan ikke...
Nei! Dette er skrekkelig.
Nei, dette er skrekkelig. Claire med George.
Mindre enn én måned etter jul. Claire er ikke gravid.
Det er klart at hun ikke er det. Hun kan ikke få barn!
-Si det igjen. -Vi prøvde alt.
Vi gjorde så mange forsøk vi hadde råd til, men...
Claire kan ikke få barn.
Hvordan ...? Hvordan kunne jeg glemme det?
Hvem er du, George?
Det er ikke mulig. Det er ikke...
George?
George! Hva skjer? Er det du som gjør det?
-Hva skjer? -Redd meg fra monstrene!
-George!
Vær så snill, redd meg fra monstrene!
-Redd meg fra monstrene! -Hva skjer, Doktor?
Vær så snill, redd meg fra monstrene!
-Redd meg fra monstrene! -George!
Hvorfor er det ingen lamper? Jeg savner lamper.
Bestemor sa: " Man savner ikke vann før brønnen er tørr." Lampene.
Lamper er bra. Vi ville ikke være redde hvis det var lyst.
-Rory! En anelse panikk. -Ja. Unnskyld.
Hjelp! Hold dem borte fra meg. Hold dem unna meg!
Jeg tar tilbake alt. På tide å få panikk.
Ikke løp! Vi vil leke.
George! Ikke gjør dette. Vi vil hjelpe deg!
Vi... Vi ble trukket inn i skapet.
Vi er inne i skapet! Hvordan kan det være større på innsiden?
Vanligere enn man tror. Går det bra med deg?
-Hvor er vi? -Det er vel opplagt? I dukkehuset.
-Dukkehuset? -Ja, i skapet.
Rolig nå ...
Trekylling! Kopper, tallerkener, frukt...tre!
Enten dukkehuset eller et hjem for fine folk som spiser mat av tre,-
-eller boligsøkende kjempetermitter.
Nei, det er jo mulig. Er det mulig?
Stopp!
Hva er George? Hvordan kunne jeg glemme at Claire ikke kan få barn?
Et persepsjonsfilter. Et sterkt persepsjonsfilter overbeviste dere-
-og endret deres minner. Hva kunne gjøre det?
Bare et speil.
-Lås! -Det er ingen lås.
Nei, nei, nei!
Ta i!
Claire kan ikke få barn. Noe merket det behovet. Hva kan gjøre det?
Det er du som er monstereksperten.
Hei! Jeg har vært noen runder rundt kvartalet.
De har revet det kvartalet og bygd nye superkvartaler.
Dem har jeg også vært rundt. Det er som å forsøke å huske navn.
-Doktor... -Jeg kan ikke bare si Brian.
Doktor, hør! Det er heisen.
Det er heislyden. George blir vettskremt når han hører den!
Vi kan ikke bli her. Vi må ut!
-Hvordan? -Vi tar kontrollen.
Over det eneste vi kan ta kontroll over. Vi slipper dem inn.
Vi overrasker dem. Vi åpner døra og sparker og kjemper oss forbi dem.
Nå skal vi leke.
-Ok. -Ok.
-Nå! -Kom, Amy!
-Rory! -Pass deg!
Fem ganger. Lyset blinker fem ganger.
George vil at vi tenner og slukker fem ganger.
Nå skjønner du. Hva gjør George med alt han syns er skummelt?
-Han legger det i... skapet. -Nettopp.
Og George er ingen vanlig gutt.
Han legger alt det nifse her. Dukkehuset og heislyden...
Ritualene er en del av det. Et oppbevaringsrom for frykten hans.
Men hva er han for noe?
Herregud...
-En pistol! -Det er ingen pistol.
Tre! Jeg må legge til tre. Dette er pinlig.
-Løp! -Ikke løp. Vi vil bare leke.
Det psykiske feltet, persepsjons- filteret og Claires behov...
Dumme Doktor! Au. George er en tenza, naturligvis.
-En hva da? -En gjøkunge i redet. En tenza.
Millioner klekkes i rommet og søker etter steder å bo.
Tenzaunger tilpasser seg perfekt etter det foreldrene vil ha.
-Er George et romvesen? -Ja.
-Men han er jo barnet vårt. -Ja. Barnet dere ønsket dere.
Han ble tiltrukket til dere instinktivt, men noe skremte ham.
Det skjer helt instinktivt. Han er ikke bevisst om at han styrer det.
Vi må gjøre ham bevisst. George!
Bare du kan stoppe dette. Du må vite at du er trygg.
Bare du kan redde deg fra monstrene. Hør på meg!
George, hør på meg!
Rory! Hvor er Amy?
George... Du må konfrontere frykten din nå.
Du må åpne skapet. Ellers kommer vi aldri ut herfra.
Hør på meg, George... George! Hør på meg!
George!
Vær så snill! Stopp dette.
Stopp det nå!
George... George. Du klarte det. Du klarte det.
Så, ja... Nå er det bra. Alt kommer til å ordne seg.
Nei... Nei, nei, nei!
George, du har skapt hele denne verdenen.
Du kan knuse den. Du kan ødelegge den.
Noe holder ham tilbake... Noe...
-Hvem er du? -Doktoren.
Skal du få meg vekk herfra?
Det utløste alt. Han trodde at noen ville få ham vekk herfra.
Vi snakket om det...
Han hørte dere. De vil bli elsket. Dere avviste ham.
Vi trengte hjelp!
Han trodde at dere avviste ham. Det tror han ennå.
Hvordan kan vi beholde ham?
-Han er ikke ... -Hva?
Ikke...
...menneskelig.
-Ikke? -Far!
Hva du enn er, og hva du enn gjør, så er du sønnen min.
Jeg kommer aldri noensinne til å sende deg bort.
Å, George... Lille gutten min.
Far ...
-Min lille gutt. -Far.
Du store ...
Det må være tablettene.
Du store ...
-Var jeg...? -Ja.
Bernard...
Hei!
Hei! Du må være Claire.
Claire! Hva med litt sild?
-Hvem ...? -De sendte noen. Alt er fikset.
Hadde vi det ikke morsomt?
Ser du? Alt er bra.
-Sånn helt uten videre? -Ja.
Stol på meg.
-Vent! -Unnskyld. Ha det!
-Du kan ikke bare ... -Du løste det. Bra, Alex.
-Er det alt? -Sørg for at han spiser grønnsaker.
Vil han få et ekstra hode eller noe?
Han er en tenza. Han tilpasser seg. Han blir akkurat det dere vil.
Kanskje jeg hilser på når han er i puberteten. Det er alltid gøy.
Silda blir kald.
Kom igjen... Vi har ting å gjøre, sivilisasjoner å redde.
-Går det bra med dere? -Jeg tror det.
Deilig å være sammen igjen i levende live.
Kom nå.
Sa noen noe om å reise i tiden?
-Hvor vil dere dra? Helt tomt. -Jeg var nettopp en dukke.
-Unnskyldninger... -Det er som å få tre ønsker.
Hele universet. Eller i flertall. Tre ønsker, som Ali Baba.
DOKTORENS DØDSDAG: 22/04/2011
l neste episode
-Hvor er jeg? -l en raskere tidsstrøm.
-Amy! -Du reddet meg ikke.
-Hvilken kone vil jeg ha? -Hvem er Amy 1?
Hvis de rører deg, sovner du.
Resync: Xenzai www.subscene.com
Tekst: Jan Helge Hordnes www.broadcasttext.com