Resync: Xenzai
-Min tid begynner å ta slutt. -Du forstår hva dette er, ikke sant?
Melody Pond.
Kvinnen som dreper Doktoren.
-Hvordan vet du hvem jeg er? -Jeg skapte deg sånn.
En siste reise.
Ikke grip inn, hva som enn skjer.
En robot som styres av små mennesker?
Tilgang til Doktorens arkiv.
-Arkiv åpnet. -Hvem vil drepe meg?
Stillheten. Stillheten er inen art, men en religiøs orden.
De tror at stillhet vil falle -
-idet spørsmålet stilles. -Hvilket spørsmål?
Det første spørsmålet.
Det eldste spørsmålet, gjemt fullt synlig.
Ja, men hva er spørsmålet?
Ukjent.
London kl. 17.02 Den 22. april 2011
Nok en vakker dag i London.
Solflekker fører til solutbrudd som forstyrrer radiosendinger.
Vi ber om unnskyldning for det.
Se!
Flygeøgler er skadedyr, ikke mat dem.
Andre år for rosenes krig
-Kan du slå fjorårets julespesial? -Kan du avsløre noe?
Den inneholder spøkelser. Og datid, nåtid og framtid samtidig.
Vi elsker spøkelseshistorier.
Massene kom da den romerske keiseren Winston churchill-
-vendte tilbake til Buckinham Senate på sin mammut.
Mange sene kvelder i Gallia?
Bare en. En krangel med Kleopatra. Grufull kvinne. Utmerket danser.
Det merkes på blodtrykket ditt.
-Hvor mye er klokka di? -To minutter over fem.
Det er alltid to minutter over fem.
Dag som natt. Det er alltid to minutter over fem om ettermiddagen.
-Hvorfor? -Det er det klokka er.
Og datoen.
Det er alltid den 22. april. Plager ikke det deg?
Det har alltid vært sånn. Hvorfor skulle det plage meg nå?
-Hvor er sannsigeren? -I tårnet.
Tida går, klokka slår. I følge den gamle sangen.
Men det er ikke sant. Klokken går aldri.
Noe har skjedd med tiden. Det er det du sier om og om igjen.
All historie skjer samtidig. Men hva betyr det?
Hva skjedde? Forklar det så jeg forstår det.
Hva skjedde med tiden?
En kvinne.
Tenk deg at du var døende.
Tenk deg at du var redd, langt hjemmefra og hadde veldig vondt.
Da du trodde at det ikke kunne bli verre,-
-så du opp og så et ansikt: Djevelen selv.
Hei, Dalek.
Nødssituasjon. Nødssituasjon. Våpensystemer deaktivert.
Stille. Jeg trenger informasjon fra din datakjerne.
Alt dere daleker vet om Stillheten.
Gideon Vandaleur. Hent ham. Nå.
Hvem sier at han er her?
Pater Gideon Vandaleur.
Tidliger sendebud for Stillheten.
-Jeg kondolerer. -Hva?
Gideon Vandaleur har vært død i et halvt år.
Får jeg snakke med kapteinen?
Hei igjen, Teselecta,
Tidsreisende, hamskiftende robot drevet av små mennesker.
Jeg blir aldri lei av det.
Hva har du gjort med systemene?
De klarer seg.
Enheten kan ta en hvilken som helst skikkelse.
Opptrer dere som Vandaleur, så gransker dere Stillheten
-Fortell. -Hva?
Bare en ting. Deres svakest ledd.
Publikum blir urolige!
Dronningen er det eneste lovlige trekket.
Men du har flyttet den 12 ganger, så den har 4 millioner volt i seg.
Derfor kalles det strømførende sjakk.
Du overlever ikke dette.
Jeg er en død mann. Hvis ikke du gir opp.
-Jeg vinner jo. -Si din pris. -Informasjon.
Jeg arbeider for Stillheten..
De ville drepe meg.
De skal drepe meg snart.
Jeg ville legge meg og ta det.
Men før det vil jeg vite hvorfor jeg må dø.
Dorium Maldovar er den eneste som kan hjelpe deg.
Dorium er død.
Munkene halshogde ham.
Jeg vet det. Gi opp partien, Doktor ...
... så fører jeg deg til ham.
Det sjuende transept, der de hode- løse munken oppbevarer restene.
Gå forsiktig. Det er feller overalt.
Jeg hater rotter.
Det er ingen rotter her. Skallene spiser dem opp.
De hodeløse munkene halshogger en levende.
Hvorfor er noen i kasser?
Fordi enkelte er rike ... og enkelte etterlater for å rotne.
Dorium Maldovar var alltid veldig rik.
Takk for at du tok meg med hit.
Nå slipper jeg bryet med å begrave deg.
Ingen slår meg i sjakk.
Gantok!
Hallo? Er det noen der?
Doktor! Gudskjelov at det er deg. Munkene forrådte meg.
Ja, dessverre gjorde de det en smule.
Si det som det er. Hvor hardt skadet er jeg.
Tja ...
Ansiktet ditt!
Dette er absurd!
Andre verdener, kjøttetende skaller, snakkende hoder.
Hvorfor hører jeg?
Fordi vi er venner i en annen virkelighet.
Du føler det,-
-akkurat som du føler at noe er galt med tiden.
-Du nevnte en kvinne. -Ja. Jeg kommer til henne.
Hvordan er hun? Sikkert attraktiv.
Et helvete. På høye heler.
Fortell mer.
Det er ikke så ille, så lenge boksen står i riktig retning.
Jeg har en mediabrikke i hodet, og dekningen er god, så jeg trives.
Jeg må vite mer om Stillheten.
En religiøs orden, mektig og diskre.
Kaller seg Historens voktere.
-De vil drepe meg. -Ikke egentlig.
De vil ikke at du skal være i live.
Det føles jo mye bedre.
Du er en mann med en lang og farlig fortid.
Din framtid er mer skremmende. Stillheten vil avverge den.
-Du kunne sagt det sist vi møttes. -Hektisk dag. Jeg ble halshogd.
Hvorfor er min framtid så farlig?
På Trenzalores marker, da Den ellevte faller,-
-og ingen skapning kan lyve eller nekte å svare,-
-vil noen stille et spørsmål som aldri noensinne må besvares.
"Stillheten faller da spørsmålet stilles."
"Stillhet må falle" er mer korrekt.
Stillheten vil forhindre at det stilles. Du må aldri nå Trenzalore.
-Hva har det med meg å gjøre? -Det første spørsmålet.
Det eldste spørsmålet i universet, gjemt fullt synlig.
Vil du vite hva det er? Er du sikker?
Helt sikker?
-Selvsagt. -Da forteller jeg.
Men det får være på ditt hode.
Det er ikke min feil.
Jeg falt på nesa.
Har du trådløst nettverk? Jeg kjeder meg allerede.
Vi må alle dø.
Du mer enn de fleste. Det forstår du vel?
Nå vet du hva spørsmålet er. Da forstår du at du må dø.
Men hva var spørsmålet? Hvorfor innebar det din død?
Anta at en mann kjente en hemmelighet.
En fryktelig, farlig hemmelighet som aldri måtte fortelles.
Hvordan ville du utslette den? Ødelegge den før den kan uttales.
Hvis jeg måtte, ville jeg ødelegge mannen.
Da ville stillheten falle.
Jeg har aldri innsett at det var min stillhet. Min død.
Doktoren kommer til å falle.
-Hvorfor er vi her? -Dette er Senatsrommet.
-Hvorfor forlot vi ditt kontor? -Vi ville vel spasere litt?
Som om jeg har flyktet. Hvorfor har du revolveren din?
Du er farlig selskap, sannsiger.
Ja.
-Det tror jeg at jeg er. -Fortsett fortellingen.
Kjære doktor. Åpne min luke.
Jeg har voldsom hodepine. Det er verre enn før.
Det er som en tyngde som trykker mot...
-Jeg forstår. -Hvorfor Lake Silencio? Og Utah?
Det er et stille punkt i tiden. Da kan det lett bli et fast punkt.
Din død er et fast punkt. Du kan ikke flykte.
-Hvorfor slutte nå? -Du vet hva som står på spill.
-Ditt liv må ta slutt. -Ikke i dag.
Hva er vitsen med å utsette det?
Jeg har flakket rundt. Det er alltid mer.
Jeg kan finne opp en ny farge, bli med i The Beatles...
Det er jeg. Si til ham at vi skal gå ut.
Jeg har en tidsmaskin. For meg tar det aldri slutt.
Elisabet I vil rømme med meg, jeg kan hjelpe Rose med lekser,-
-jeg kan gå i Jacks utdrikningslag...
-Tiden innhenter oss alle. -Den har aldri rørt meg!
-Hallo? -Jeg beklager, Doktor.
Vi kunne ikke kontakte deg.
Brigadegeneral Lethbridge-Stewart døde for noen måneder siden.
-Doktor? -Ja. Ja. Jeg...
Det var fredelig. Han snakket mye om deg.
Vi måtte alltid helle opp en ekstra brandy, i tilfelle du kom innom.
Doktor, hva er galt?
Ingenting. Det er bare...
Tiden er inne.
Du kan levere beskjedene selv?
Da krysser jeg min egen tidsstrøm. Best å la være.
Ifølge våre registre, er dette slutten for deg.
Vi leverer beskjedene dine. Stol på oss.
Takk.
Doktor.
Hva du enn synes om Teselecta, verner vi om lov og orden.
Er det ikke noe mer vi kan gjøre?
Hvorfor skulle du gjøre det?
Av alt du har fortalt, er dette vanskeligst å tro.
Hvorfor invitere dine venner for å se deg dø?
Jeg måtte dø. Men ikke alene.
Doktor!
Amy og Rory. Den siste centurionen og jenta som ventet.
Hvor mørkt det enn ble, var de der bak meg.
Er det på tide å dra, skal man huske hva man forlater.
Man skal huske det beste. Mine venner var det beste.
-Fortalte du hva som skulle skje? -Slutt å stille spørsmål.
Vi har dårlig tid.
Inviterte du kvinnen du nevnte?
Ja, hun var der. River Song kom to ganger.
Napoleon ga meg denne flaska.
Ikke ga, akkurat... Kastet.
Skål!
Når skal vi til 1969?
Alt var ordnet. Jeg måtte bare gjøre en ting til.
Jeg trengte bare å dø.
Hold dere unna.
Ikke grip inn, hva som enn skjer.
Det er en astronaut.
Det er en Apollo-astronaut. I en sjø.
Greit.
-Her er vi endelig. -Jeg kan ikke stoppe det.
-Drakta har kontrollen. -Dette er uunngåelig.
-Flykt. -Jeg flyktet, og havnet her.
Jeg kan ikke kjempe imot. Det er for sterkt.
Jeg vet det. Det er greit.
Det er her jeg dør. Det er et fast punkt. Det må skje.
Slapp av. Du kommer ikke engang til å huske det.
Se der borte.
Det er jeg. Hvordan kan jeg være der?
Det er du fra framtiden-
-som avtjener en straff for et drap du neppe husker.
-Drapet på meg. -Hvorfor tvinger du meg til å se?
Så du vet at dette er uunngåelig.
Og du er tilgitt, alltid, og fullstendig tilgitt.
-Flykt, elskede. -Jeg kan ikke.
-Tid kan skrives om. -Du kan bare våge.
Adjø, River.
Hei, elskede.
-Hva har du gjort? -Tømt våpensystemene mine.
-Men dette er et fast punkt. -De kan skrives om.
Nei. Naturligvis ikke. Hvem sa det?
-Nå? Hva skjedde? -Ingenting. Ingenting skjedde.
Så fortsatte det. Eller...alt skjedde samtidig.
Det vil aldri ende. Tiden dør.
Det vil være kl. 1 7.02 i all evighet.
-En plate med hakk. -En plate?
-Vet du ikke hva nedlasting er? -Sa Winston Churchill.
Kruttrøyk. Det lukter kruttrøyk.
-Jeg later til å ha avfyrt den. -Vi forsvarer oss.
-Jeg forstår ikke. -De som leder Stillheten.
Bemerkelsesverdige skapninger. Minnesikre.
Man kan ikke huske dem. Ser man bort, glemmer man dem.
Ikke få panikk. I små antall er de ikke så vanskelige.
Hold dem i siktet, og deres øyedrev aktive.
Hvem er dere? Identifiser dere!
Pond. Amelia Pond.
Nei! Hun er på vår side.
Nei, Amy.
Hvorfor bærer du en sånn?
Myndighetene unnskylder igjen for radioforstyrrelsene.
-Amy... -Elpistolene er fæle. Unnskyld.
Jeg ville unngå en lang samtale. Vi er snart i Kairo.
Amelia Pond, hør på meg. Det virker umulig, men du kjenner meg.
I en annen virkelighet er vi venner.
Vi har reist sammen og opplevd eventyr.
Du vokste opp med en tidsrevne i soveromsveggen.
Du kan se det andre ikke ser, og huske det som ikke har skjedd.
Hvis du forsøker, virkelig forsøker, kan du...
-Du ser forferdelig ut. -Du ser fantastisk ut.
Du også. Slapp av.
Det er snart fikset.
Geronimo.
-Snu deg. Hvordan ser jeg ut? -Kul.
-Er det sant? -Nei.
Hvorfor har du et kontor? Er du agentboss?
-Men øyenlappen... -Det er ingen øyenlapp.
Tiden har blitt feil. Vi er et team som jobber med det.
Du har kontor på et tog. Så kult.
Jeg har verken hatt kontor eller tog.
-Jeg har savnet deg! -Ok. Klemmer og savn.
-Hvor er romeren? -Rory?
Min ektemann Rory.
Det er ham, ikke sant? Jeg finner ham ikke.
-Jeg elsker ham, hva? -Tydeligvis.
Jeg må skrive og tegne. Det er vanskelig å huske.
Det er ikke din feil. Tiden har blitt feil.
-Husker du hvorfor? -Sjøen.
-Lake Silencio. Jeg døde. -Men så døde du ikke.
-Jeg husker det på to måter. -To versjoner skjedde samtidig.
Tiden ble delt. Se på den nå. All historie skjer samtidig.
Spiller det noen rolle? Kan vi ikke ha det sånn?
Tiden er ikke bare frossen, den går i oppløsning.
Den vil spre seg ut til virkeligheten faller sammen.
Vi er der snart, mor. Øyedrev skal aktiveres når vi stiger av.
Takk, kaptein Williams.
-Hei. -Hei, sir. Hyggelig å treffe deg.
Kaptein Williams er best. Klarer meg ikke uten ham.
-Nei. -Hva er det?
Du finner alltid din Rory, men du må lete godt.
-Det gjør jeg. -Å, min Amelia Pond.
-Du leter ikke godt nok. -Hvorfor er du eldre?
-Hvordan eldes du om tiden står? -For meg går tiden.
Hver eksplosjon har et episenter. Jeg er det.
-Det er jeg som er feil. -Hva er galt med deg?
Jeg lever fremdeles.
-Du må ta den på. -En øyelapp? Hvorfor?
Det er et øyedrev som kommuniserer med hjernens minnesentre.
Det eneste som fungerer mot dem. Ingen hjerne kan huske dem.
Stillheten. Vi har fanget over 100 av dem. De oppbevares her.
Jeg har møtt dem før.
-Jeg har lurt på hvordan de så ut. -Øyedrevet bevarer informasjonen.
-Deres mennesketjenere bærer dem. -Det må de.
-De legger visst merke til deg. -Ikke så rart.
-Hvorfor drepes de ikke? -Det var en annen virkelighet.
-Hvorfor er de i beholdere? -De drar strøm fra hva som helst.
Væsken isolerer dem. Jeg misliker hvordan de ser på deg.
Jeg burde undersøke det. De har ikke vært så aktive på lenge.
Du går opp. Sjekk beholderne. Fortsett oppover. Alle må sjekke.
-Du kan fortsette, mor. -Kom, Doktor.
Kaptein Williams. Hyggelig fyr.
-Hva heter han til fornavn? -Kaptein. Denne veien.
Vent litt. Jeg må sjekke noe.
Vi er inne. Han er på vei.
Den lojale soldaten som avventer ordre. Hvorfor er det sånn?
Du burde be ut sjefen din. Hun liker deg.
Jaså, sir.
Hva sa hun?
-Hun antydet... -Hva sa hun nøyaktig?
Hun sa at du var Herr Sexy...het.
Hun vil gå ut med deg og sende sms og spise scones.
-Du har ikke gjort sånt før, hva? -Nei.
Vi ses om litt, sir.
Ja.
På tide å treffe noen gamle venner.
Hør etter, alt personale. Sjekk alle beholdere.
Du hadde rett. Hans nærvær fikk løkken til å forlenges.
Hei, elskede. Jeg er hjemme.
Hva kaller du denne typen tid?
Tidens død. Tidens ende. Slutten for oss alle.
-Hvorfor døde du ikke bare? -Jeg prøvde.
Vanskelig å finne gode psykopater nå for tiden.
Bra jobbet med pyramidene. Hvordan klarte du dette?
Hallusinogen leppestift. Funker på president Kennedy. Kleopatra også.
Hun nevnte deg. Hun sa " Legg fra deg pistolen" .
De flørter. Må jeg se på?
Det var en grunnleggende feil.
Oppdra et barn til perfekt psykopat, la henne treffe Doktoren.
-Hvem skulle jeg bli forelsket i? -Hold opp. Virkeligheten er i fare.
-Middag? -Jeg har ikke tid.
Så lenge jeg lever, dør tiden på grunn av deg, River.
-Jeg nekter å drepe ham jeg elsker. -Elsker du meg? Så søtt.
Jeg er ingen idiot. Jeg vet hva som skjer hvis vi rører hverandre.
Slipp meg!
-Nei, Doktor! Slipp, vær så snill! -Den beveger seg.
-Tiden beveger seg! -Få ham vekk!
Beklager, River. Det er den eneste måten.
Legg ham i jern.
Det er den eneste måten. Vi er forstyrrelsens motpoler.
Hvis vi rører hverandre, setter tiden i gang.
-Og jeg dreper deg. -Og tiden faller ikke sammen.
-Det fins ingen annen måte. -Det sa jeg ikke heller.
-Det fins teorier om oss to. -Sladder.
-Arkeologi. -Samme sak.
Er jeg kvinnen som ekter deg, eller dreper deg?
-Jeg vil ikke ekte deg. -Jeg vil ikke drepe deg.
Doktor ... Hva er det?
Hvor mange tause er fengslet der oppe?
Ingen. De er ikke fengslet. Det har de aldri vært.
De har ventet på dette, Doktor.
-På deg. -De er løse! Alle sammen!
Ingen kommer inn her!
Mine menn klarer dette.
Og dere bærer øyedrev basert på mitt.
Hva mener du?
Hjelp henne!
Hun er død.
Fjern øyedrevene nå!
Stillheten gir ikke andre et overtak uten å skaffe et selv.
Virkningen er ulik for alle, fra død til svekkende smerter.
Men de vil ta dere alle.
Hva gjør du? Nei, det er jeg.
Ikke vær dum.
Dere trenger meg.
Hold opp!
Vi kan stoppe dette nå.
-Amy, si det til henne. -Vi har jobbet med noe.
-Vi gjør dette for din skyld! -De dør for min skyld! Det er feil!
-La oss vise deg. -Vær så snill.
-Hvor lang tid har vi? -Et par minutter.
Det holder. Vi skal til toppen av pyramiden.
-Håper du kan klatre. -Jeg prøver å vinne tid her nede.
-Ta av øyedrevet. -Da glemmer jeg trusselen.
-Det kan aktiveres. -Det er allerede gjort.
Du har ingen nytte av meg hvis jeg glemmer.
-Du må gå nå! -Ja.
Takk, kaptein Williams.
Rory Williams, mannen som dør og dør igjen.
Dø en siste gang.
Hun kommer aldri tilbake og henter deg.
Kom igjen. Reis deg opp. Hvordan går det?
Amy... Hjelp meg.
Du tok mitt barn fra meg og skadet henne.
Nå er hun voksen og har det bra, men jeg får aldri treffe henne.
Du vil redde meg likevel, for det hadde han gjort.
Og du vil ikke skuffe den kjære Doktoren.
-Vi må gå nå. -Doktoren er meg veldig kjær.
Men vet du hva mer han er, madam Kovarian?
Ikke her.
River Song fikk ikke alt fra deg, kjære.
Vi burde ta en drink en gang. Og gifte oss.
Et lite nødsignal. Hvem bygde den?
Jeg er TARDIS' barn. Jeg forstår fysikken.
-Men et ynkelig nødsignal? -Jeg har sendt ut en beskjed.
Utenfor vår tid pågår universet. Jeg sendte det overalt.
Til framtid og fortid, til alts begynnelse og slutt.
" Doktoren er døende. Hjelp, vær så snill."
Det er jo latterlig. Det betyr ingenting for noen.
Det er sprøtt! Enda verre, det er dumt!
Du gjør meg flau.
Vi har barrikadert døra. Fortell ham det, River.
Rapportene om solutbrudd er feilaktige. Det er ingen.
Det er ikke Sola, men du.
Himmelen er full av millioner av stemmer som sier:
"Ja, selvsagt hjelper vi til."
Du har berørt og reddet så mange.
Trodde du at du trengte å gjøre mer enn å spørre når din tur kom?
Du bestemte at universet er bedre uten deg. Universet er ikke enig.
Ingen kan hjelpe meg. Et fast punkt er forandret.
-Jeg kan ikke la deg dø. -Jeg må.
Hold kjeft! Jeg kan ikke la deg dø-
-uten å vite at du er elsket-
-av så mange, og så høyt.
Av meg mest av alle.
Vi to vet hva dette innebærer.
Vi er sentrum for en eksplosjon som sluker virkeligheten.
-Milliarder blir lidende og dør. -Jeg lider hvis jeg må drepe deg.
Mer enn hver levende ting i universet?
Ja.
River. River. Hvorfor måtte du være dette?
Melody Pond. Din datter. Jeg håper at dere er stolte!
-Jeg forstår ikke. -Vi giftet oss. Hun er ungen vår.
Løsne håndjernene.
Jeg trenger en tøyremse, ca. 30 cm lang.
Glem det. Ta den ene enden, River.
Surr den rundt hånden, og hold den ut mot meg.
-Hva skal jeg gjøre? -Det jeg sier.
Vi får skynde oss. Kaptein Williams, si:
"Jeg samtykker og gir gjerne." Bare si det!
-Vær så snill. -Jeg samtykker og gir gjerne.
Du må også si det.
-Brudens mor. -Jeg samtykker og gir gjerne.
Nå skal jeg viske noe i øret ditt.
Du må huske det godt og ikke fortelle noen hva jeg sa.
Jeg sa navnet mitt.
Sånn ja, River Song.
Melody Pond, du er kvinnen som ektet meg.
Kone, jeg har ett ønske.
Denne verdenen dør. Det er min feil, og jeg holder ikke ut.
Hjelp meg.
Det fins ingen annen måte.
Da kan du kysse bruden.
-Jeg sørger for at det blir bra. -Det er best for deg.
Og du er tilgitt, alltid, og fullstendig tilgitt.
Kl. 1 7.05
Kl. 1 7.06.
Tida går, klokka slår
Hun fikk alt han kan gi
Tida går, klokka slår
River skal i fengsel.
Jeg hørte om et meteorregn 3 km unna,-
-så jeg tok en flaske til oss.
Takk, min kjære.
-Hvor er vi? -Jeg har nettopp vært i Bysants.
Du var der. Så ung.
Hadde ingen anelse om hvem jeg var. Du er morsom sånn.
Hvor er du?
Doktoren er død.
-Hvordan føler du deg? -Hva tror du?
-Det må du fortelle. -Jeg drepte noen.
Madam Kovarian. Kaldblodig.
Tidslinjen ble brutt, den verdenen var aldri til.
Jeg husker det, så det skjedde, så jeg gjorde det.
Hva gjør det meg til?
Jeg må snakke med Doktoren, men det kan jeg ikke.
-Ville det spille noen rolle? -Han er død, så jeg kan ikke.
Mor, selvsagt er han ikke det.
Ikke for deg, antar jeg.
Du ser yngre versjoner av ham og opplever eventyr.
Ja, det gjør jeg.
-Men det var ikke det jeg mente. -Hva mener du, da?
Ok.
Jeg skal fortelle noe jeg ikke burde fortelle.
Doktorens siste hemmelighet.
-Vil du ikke vite hva han visket? -Navnet sitt.
-Han sa at det var det. -Første regel?
-Doktoren lyver. -Jeg også, hele tida.
Later som om jeg ikke vet at du er min mor, at romdrakta var ukjent...
Hva visket han?
Den mannen ...
Han ligger alltid et skritt foran, har alltid en plan.
Hva fortalte han?
River?
Hei.
-Er du sikker? -Selvsagt. Jeg er hans kone!
Ja! Og jeg er hans...svigermor.
Kjære far, jeg tror at mor trenger et glass til.
Hvem bærer meg?
Jeg krever å få vite det.
Jeg er et hode. Jeg har rettigheter.
Jeg vil ha dørene åpne denne gangen.
Jeg krever at mine dører er åpne.
Er det deg? Det er det, ikke sant?
Det er deg. Jeg føler det.
Men hva gjorde du? Hvordan unnslapp du?
Er det ikke noe mer vi kan gjøre?
Jo, faktisk.
Se inn i øyet mitt.
Teselecta. En Doktor i hans dress.
Tiden sa at jeg skulle være på stranda. Fikk knapt en skramme.
-Skal de bare tro at du er død? -Da kan de glemme meg.
Jeg ble for stor og støyende. På tide å tre inn i skyggene.
Og dr Song? Fengslet alle dager?
Ja, om dagen. Nettene...
-Det er mellom henne og meg. -Så mange hemmeligheter.
-Jeg hjelper deg å bevare dem. -Du er jo her ennå.
Men du er dumdristig. Alt venter på deg:
Trenzalores marker, Den ellevtes fall og spørsmålet.
-Adjø, Dorium. -Det første spørsmålet.
Spørsmålet som aldri må besvares, gjemt fullt synlig.
Spørsmålet du har flyktet fra i hele ditt liv.
Doktor hvem?
Tekst: Jan Helge Hordnes www.broadcasttext.com