Nå ... Hvad gør vi så?
Skal jeg sidde ned? Er der sikkerhedsseler?
Du har da prøvet det før.
Ja, men nu er det for alvor.
Det er da en fejl.
Man kan ikke nå styretøjet fra sædet. Eller har du elastiske arme?
Jeg står op sådan her.
Har du aldrig overvejet at rykke sæderne?
- Ikke indtil nu. - Hvor er styretøjet?
Man styrer ikke TARDIS'en. Man forhandler med den.
Stedet imellem der, hvor man gerne vil hen -
- og hvor man bør være, er det sted, man havner.
Hvad har den kostet?
Aner det ikke. Jeg har stjålet den.
Seriøst?
- Hvorfor? - Fordi jeg havde lyst.
- Hvad hvis jeg stjæler den fra dig? - Prøv bare.
- Jeg ved jo ikke, hvordan den virker. - Det gjorde jeg heller ikke.
Hvem er det?
Mor ...
Undskyld mig, men hvad laver TARDIS'en hernede?
Jeg er over 2000 år. Jeg orker ikke altid at tage trappen.
Din ed ... Du må kun forlade Jorden i nødsituationer.
Jeg har ikke forladt Jorden. Jeg skal tilbage til kontoret.
Er du rar at sætte vand over?
- Hvorfor er hun her? - Fordi hun ikke er andre steder.
Vandet.
Hun kan lave sin egen te.
Jeg er ikke slave for noget menneske, skal jeg sige dig.
Nå ...
Skal vi så op og have en kop te?
Mellem det her sted og kontoret, inden vandet koger -
- findes alt det, der er sket, og det, der skal ske.
- Træf dit valg. - Hvad for et valg?
Fortiden eller fremtiden?
Fremtiden.
Hvorfor?
Hvorfor tror du? Jeg vil se, om den er lykkelig.
Kezzia, hvor er du?
- Hej, Goodthing. Jeg kommer nu. - Kezzia, ikke endnu.
Jeg har været ude siden anden solopgang. Jeg er sulten.
Driv dem sammen, mester.
Kezzia, du må ikke komme ind. Vi har et lille vardy-problem.
Jeg og mine vardier har lige bestøvet fem kilometer hvede.
- Husk at smile. - Hvad?
- Det er vardierne ... - Hvad er der med dig?
Skal det forestille et smil? Du ligner en, der står i en vindtunnel.
Godt ... Stort smil. Hold på hat og briller.
- Mor er død. - Hvabehar?
- Smil, smil, smil. - Det er ikke sjovt.
Det er ikke en vits. Mor er død.
Hopeful er også død.
Hendes veninde Sunshine er død. Og Eliza også.
- Flere andre er også døde. - Hvorfor siger du det?
Det kan du da ikke sige med sådan et stort smil på.
Smil. Prøv nu.
Ellers ... Jeg skulle ikke have sagt det. Smil.
Du har to tårer nu.
Krammer den mig?
Hvem har programmeret den til det?
Giv hende et øjeblik. Hun er glad igen om lidt.
Kezzia!
Nej. Se. Jeg smiler.
Smiler!
- Hvad vej er Jorden? - Rummet er krumt.
Jorden er der, hvor du kigger hen. Tænker du da på at tage hjem?
Jeg kan slet ikke tænke. Min hjerne er overbelastet.
- Hvorfor en telefonboks? - Det har jeg forklaret.
Ja, det er en sløringsmekanisme, men hvorfor kan du godt lide den form?
- Hvem siger, jeg kan lide den? - Du har jo beholdt den.
Det er en af Jordens første kolonier. Her har man fundet svaret på lykken.
Et spørgsmål: Ham den lille talte om en ed.
Du må ikke forlade planeten.
Jeg skylder dig nok en forklaring.
For længe siden skete der en ting. Som følge heraf afgav jeg et løfte.
Som følge af løftet skal jeg blive på Jorden.
Og vogte over en krypt? Men det gør du jo ikke lige nu.
Med tidsmaskinen kan jeg være tilbage, før vi rejste.
Hvad hvis du farer vild eller sidder fast?
- Det har jeg da tænkt på. - Og?
Det vil jeg ikke dvæle ved.
Se den her bygning. Ved du, hvad jeg godt kan lide ved menneskeheden?
Optimismen.
Den bygning er lavet af uforfalsket, himmelstræbende optimisme.
Hvad er det?
Rumfugle?
Vardier. Bittesmå robotter.
De arbejder i flok. De er alsidige og arbejdsomme.
Gode til at lære. Den tredje industrielle revolutions arbejdsbier.
- De tjekker os af sikkerhedshensyn. - Er det robotter? De er skuffende.
Det er meget groft sagt. Lad være med at sige den slags.
- Man kan ikke fornærme en maskine. - Typisk vådhjerne-chauvinisme.
Hvad skete der?
- Der er ild i dit øre. - Din stemme kom ind i mit øre.
Jeg ved godt, man hører inde i øret, men ...
Det er en kommunikationsanordning, der benytter sig af vores nervesystem.
En opgradering til vores ører.
Jeg mister aldrig min telefon igen. Jeg løber aldrig tør for batteri igen!
Er der en afbryder? Hvad når man er på wc?
De har sikkert en app i stedet for wc'er.
Hvor er folk henne?
Bare de ikke er gået, nu hvor vi er rejst så langt.
Vi skulle have sms'et ...
Hvad er det?
Det der er en robot. Og den er ikke skuffende.
Det er egentlig ikke en robot.
De små tingester er robotterne. Den her er deres interface.
Kan den tale? Kan vi forstå den?
Det afhænger af, hvilket aspekt af sproget der har overlevet.
- Den taler emoji! - Selvfølgelig.
Den er sød.
- Hvad er det? - Blanke badges.
Din er ikke blank. Der er et ansigt på bagsiden.
Også på din.
- Interessant. - Det er aldrig der, hvor man kigger.
- Hvad for et ansigt laver den? - Den er forvirret.
- Og mig? - Det samme.
Ved du, hvad jeg tror? Jeg tror, den viser ens humør.
- Og man må ikke se sit eget humør? - Det giver mening.
Det kan påvirke humøret at se sit humør.
Som en reguleringssløjfe, der påvirker de indsamlede data.
- Som en vægt, der vejer sig selv. - Hvem indsamler så dataene?
Det er det store spørgsmål.
Hvis det er badges, så ...
- Hvor blev den af? - Den sidder på din ryg.
Også din.
Så kan alle jo se, hvad man tænker. Tænk, hvis man er vild med nogen.
Så er man vel nødt til at bevare øjenkontakten.
- Det er jo genialt. - Velkommen til fremtiden.
Emojier. Kommunikation, man kan bære på sig.
De tanketomme teenageres utopia.
Se! Den vidste, jeg var skrupsulten. Mad fra en anden planet.
Det kan man da ikke sige nej til.
- Det lugter af fisk. - Jeg kan ikke lide fisk.
Kun i selskabelig henseende, og det kan vanskeliggøre måltidet.
Bør vi spise? Måske er de ikke ligesom os.
Bestikket er til mennesker, og ingen andre arter bruger emojier.
- Alt her er menneskeskabt. Men ... - Her er ingen mennesker.
En perfekt koloni for mennesker, så hvor er alle kolonisterne?
Det der er en form for alger tilsat smag.
Jeg har ikke set nogen kreaturer endnu.
Det er da godt, ikke? I fremtiden spiser vi ikke dyr, men alger.
Jeg har engang mødt en kejser, der var lavet af alger.
Han var vild med mig.
- Hvorfor synes du ikke, det er fedt? - Her er alt.
Alt er klart, men her er ikke nogen.
Som studenterhuset, før de studerende kommer.
- Men der er to portioner. - Ja, for den der er til mig.
Det er jo det. Selvfølgelig.
Stedet venter. Vi er bare kommet for tidligt.
Sover de?
To portioner. Én portion.
Er der også madsexisme i fremtiden? Er det et mandeutopia?
Det ser mig som to personer på grund af hjerterne.
Hvis man skal rejse i 20 lysår -
- vil man gerne have et sted at sove, når man kommer frem, ikke?
To hjerter ...?
Så man sender intelligente robotter i forvejen.
De bygger en bolig, så alt er klart, når man ankommer.
- Det er genialt! - Har du to hjerter?
Robotter trækker ikke vejret. De kan ordne atmosfæren.
De kan sende data hjem, så man ved, om man skal have regntøj med.
De samarbejder i store robotflokke.
Man sender dem i forvejen og lader dem klare arbejdet.
- Hvorfor to hjerter? - Hvorfor bare et?
Betyder det, at du har meget højt blodtryk?
Meget højt.
Når her ikke er nogen mennesker endnu, hvad gør vi så?
Sætter vi vand over?
Eller smutter vi, før de ankommer?
Er det det, der bekymrer dig?
Jeg kan se, du er bekymret.
Man ved aldrig, hvad der gemmer sig rundt om hjørnet.
Selvfølgelig. Der er kornmarker udenfor.
Her er mad, til når de ankommer.
Det her er deres afgrøder.
De skal have frugthaver. Olivenlunde. Det her er planteskolen.
Robotterne bestøver planterne.
Sådan en plante står der også uden for studenterhuset! Den dufter skønt.
- Rosmarin. - Her dufter hjemligt 20 lysår væk.
Tak, fordi du tog mig med. Det er en dejlig udflugt.
Indrøm det nu. Du er vild med det.
Sagde jeg, jeg ikke var vild med det? Det er vildt dejligt.
Du spurgte, hvor folk var henne. Jeg antog, at de ikke var ankommet.
- Lød jeg overbevisende? - Ja.
Overbeviste jeg også mig selv?
Nej.
Ved du hvorfor? Her burde være nogen.
Her burde være et klargøringshold. En stambesætning.
Du tænker. Hvad du tænker på?
- En fortryllet torsk. - Det er klart.
Hvad er det? Er det sne?
Det er gødning.
Mineralsk gødning. Kalciumbaseret.
Vi har ingen svar, men her er to spørgsmål:
Hvad er kilden til den mineralske gødning?
Og hvor er alle menneskene?
Her. De er lige her i haven.
Åh gud.
De har ikke været døde særlig længe.
- Er det kolonisterne? - Kolonisterne er ikke kommet endnu.
- Det er klargøringsholdet. - Hvorfor blev de fodret til haven?
Måske løb de tør for gødning. Vi spørger ikke.
Goddag. Vi stod lige og beundrede haven.
Vi skal videre nu, for her er ikke noget af interesse. Hej, hej.
Den jagter os meget langsomt.
Når nogen jagter én langsomt, er det, fordi de ikke behøver at skynde sig.
De er langsomme, men mange, så de fanger os til sidst.
Spørgsmål: Vi har været her længe. Hvorfor angriber de først nu?
- Betyder det noget? - Kun hvis vi vil overleve.
Smil til mig.
Brug hele ansigtet.
- Hvad nytter det? - Smil er ikke bare smil.
Smil har en målbar effekt på ens humør.
Ja!
Robotterne har bygget stedet og opdyrket træerne, men noget gik galt.
- De er skabt til at gøre folk glade. - Skulle en massakre gøre mig glad?
"Skulle en massakre gøre mig glad?" med smil på.
- Smil på. - Fortryllet torsk.
Hvad snakker du om?
Robotterne har misforstået noget. Lad os give dem det, de vil have.
Prøv ikke på at gøre noget uden at smile.
Sikke et dejligt sted I har her.
- Mange tak for jeres gæstfrihed. - Vi kommer gerne igen.
Doktor, næste gang kunne vi måske tage til Wiltshire.
Eller Aberdeen.
Ja.
To tommelfingre opad for Wiltshire eller Aberdeen.
- Doktor! - Smil! Smil!
- Hvor kom de fra? - Vi er nok i sikkerhed uden for byen.
Følger de efter os?
Uden for byen er vi nok ikke deres problem.
Du er i sikkerhed inde i TARDIS'en, indtil jeg kommer tilbage.
Hvor skal du hen?
Det er et kæmpe smiley-slagtehus.
Jeg har en barnlig lyst til at sprænge det i luften. Vi ses.
Går du derind igen? Skulle vi ikke hjem nu?
Hjem? Hvorfor skulle vi dog tage hjem?
Det er en dødsfælde. Vi kan ikke bare lade den være.
De er jo døde alle sammen. Det er for sent.
Vi må antage, at der er et koloniskib på vej.
De mennesker forventer at ankomme til et nyt eden.
De forventer ikke at skulle være gødning.
Der er bredbånd derinde. Se en film.
Hvorfor er det lige dig, der skal gøre noget ved det?
Kan du ikke ringe til politiet? Har de ikke en akutlinje?
Hold dig fra min browserhistorik.
En pingvin med ild i røven.
Akut rådgivning og hjælp
Godmorgen. Jeg er glad.
Godmorgen. Se mig. Jeg er glad. Glad, glad, glad.
Sikken dejlig dag. Det gør mig glad.
Jeg er glad. Jeg håber også, du er glad.
Se. Glad.
Er der nogen? Jeg kan høre, at du trækker vejret.
Hvorfor er du skotsk?
- Jeg er ikke skotsk, bare vred. - Findes Skotland i rummet?
De er overalt og kræver uafhængighed. Hvad laver du her?
Jeg ved, hvorfor din boks er en telefonboks.
- Den har sat sig fast. - 'Akut rådgivning og hjælp'.
- Det kan du lide. - Nej, jeg kan ikke.
Du ringer ikke til akutlinjen, fordi du er akutlinjen.
Jeg flyver ikke bare rundt og hjælper folk.
Hvad laver du lige nu?
Jeg kom tilfældigvis forbi og giver en hånd med.
Du kommer aldrig tilfældigt forbi. Du kunne ikke lade mig være i fred.
Så jeg bliver også ved din side.
Kig på væggen. Kig godt på den.
Da vardierne, mikrobotterne, ville angribe dig tidligere -
- spurgte du, hvor de kom fra.
De kommer ingen steder fra. De har hele tiden været her.
Inde i væggen?
Nej, ikke inde i væggen.
Ikke inde i væggen. De er væggen. De er alle væggene.
Robotterne har ikke bygget stedet. De er blevet det.
De kan være en væg og kort efter flyve omkring.
Hele bygningen er lavet af forbundne mikrobotter.
Smil. Du er inde i bæstets mave.
- Hvad gør vi? - Finder en rigtig væg.
- Du smiler rigtigt. - Ved du hvorfor?
Du er den sejeste tutor.
Vikinger på togt trak deres langskibe op af vandet, vendte dem på hovedet -
- og boede i dem, indtil de havde plyndret nok til at kunne bygge huse.
- Og? - Vi så ikke noget rumskib udenfor.
De første kolonister må have boet i det og udbygget det.
Så det er her stadig et eller andet sted inde i bygningen.
Meteorskader. Rustpletter. Nagler. Jeg elsker nagler.
En ærlig væg, som ikke består af små robotter, men af gammelt jern.
Og alle rumskibe har jo ... en dør.
Den er ikke engang låst.
De forventede at leve i fred.
- Sejt. - Skal vi låse efter os?
Dets respiratorer starter op. Det ved, at vi er her.
Dem, der har indrettet det, kunne lære noget af dem derude.
Det er bygget af mennesker, det derude af vardier.
Våde hjerner, tørre hjerner.
Gode gamle universelt kompatible -
- og uforgængelige kort.
Her står vi. Det er maskinrummet.
- Det er målet. Der skal jeg hen. - Hvor skal jeg hen?
Du bliver her og guider mig herhen ved hjælp af kortet.
Jeg kan høre dig via dippedutten.
Jeg er på et rumskib.
I virkeligheden. Et rigtigt rumskib.
Venstre eller højre?
Højre.
De planlagde tydeligvis at skabe sig et hjem.
De har taget alle deres yndlingsnips med.
Der skulle være en dør, som fører ind i en korridor.
- Jeg er virkelig på et rumskib. - Ja.
Og nu sprænger vi det i luften.
Hvorfor må du det?
Hvorfor må du sprænge noget i luften uden at få ballade?
At sprænge noget i luften og få ballade plejer at hænge sammen.
Hvad mener du med 'må'? Det er en moralsk nødvendighed.
- Det her er en dræbermaskine. - Men den er smuk. Hele stedet er.
Der skulle være en trappe.
Alle fælder er smukke. Det er sådan, de virker.
- Op eller ned? - Ned.
Hvad er det store område i midten? Der er et stort tomrum i midten.
Motoren befinder sig midt i et stort tomrum.
Hvorfor mon?
Hør efter. Erewhons systemer er igangsat.
Rumskibet reagerer, når der er mennesker til stede.
Det sov. Vi kom herind, og nu vågner det.
- Der skulle være en stige ... - Fundet.
Smukt. En Fleishman-koldfusionsmotor.
Jeg skal bare vende strømmen i kalorimeteret og løbe.
Det er, som om skibet gerne vil sprænges i luften.
Hvor er jeg dum. Jeg kan jo godt komme med dig.
Var du så lang tid om at regne ud, at du kunne tage et billede?
Du havde allerede affotograferet det. Du skal altså ikke beskytte mig.
Der er ikke noget at beskytte dig imod.
Det bliver det rene barnemad.
Doktor, hvorfor kom folk hertil? Skete der noget forfærdeligt?
Jeg kan ikke høre dig.
Det er ikke helt let.
Jeg er nødt til at vide det. Dem, som kom hertil ...
Var det de sidste mennesker? Var de vores sidste håb?
Jorden blev evakueret.
Men der var flere rumskibe.
Jeg er stødt på flere af dem i tidens løb.
Godt. Så har jeg vendt strømmen.
Nej, nej ... Det er ikke en god lyd.
Når kalorimeteret når toppunktet ... Jeg kunne altså godt bruge lidt hjælp.
Jeg er på vej.
Er vi der snart?
- Doktor, der er noget, du skal vide. - Jeg har ikke tid.
Jeg er der snart.
Det tog sin tid.
Når jeg giver slip, vil den dreje tilbage igen.
Du skal holde godt fast, mens jeg blokerer den.
Doktor? Kan du høre mig?
Du skal ikke tænke på mig. Jeg morer mig storartet.
Jeg har fået nye venner.
Vær klar til at løbe. Og løb hurtigt!
Hvad?
- Hvor kommer du fra? - Hvor er de andre henne?
Når du siger 'de andre' ...
Gode folk, vi påbegynder snart en nødlandgang.
Gode folk, gør jer venligst klar til landgang.
Vi ønsker jer en god ny verden.
Doktor?
Kapsler.
- Kapsler. - Hvad er det? Hvad sker der?
Vi kan ikke sprænge byen i luften.
Hvorfor ikke? Hvad er der i kapslerne?
Jeg tog fejl.
Jeg tog fuldkommen fejl.
Koloniskibet er ikke på vej. Det er lige her.
Vi er omgivet af kolonister. De er frosset ned.
I kapslerne, Bill ...
... ligger Jordens overlevende befolkning.
Og jeg havde nær slået dem ihjel.
Velkommen til jeres nye verden. Vær glade.
- De vågner nu, ikke? - Vi satte det i gang, da vi kom ind.
- Hvad sker der så nu? - Nu ...
Nu kommer de ud og ser, at venner og familie ligger opløst i haven.
Og hvis de ikke smiler ad det ...
... bliver det menneskehedens endeligt.
De kapsler ... de er lidt trange.
Jeg troede, jeg ville være først oppe. Steadfast, MedTech 1.
- Hvad dag er det? - Jordens undergang.
Igen? Vi er jo kun lige kommet.
- Bill, kom. - Hvad foregår der?
Ingen må forlade skibet, før jeg giver lov. Er det forstået?
- Hvad nu? - Ingen anelse.
Jeg skal ligne en, der har en plan. Så tænker de ikke på deres egen plan.
Men du har ikke nogen plan.
Jeg kan ikke forhindre det i at ske igen -
- for jeg ved ikke, hvorfor det skete sidst.
Jeg skal vise dig noget.
Sektion A34. Påbegynder genoplivningssekvens.
Rumskibet landede. De fleste kolonister forblev nedfrosne.
- Nogle få med særlige evner ... - De bedste. De modige.
De blev vækket, så de kunne være hyrder for de små vardy-robotter.
Hun kom hertil. Hun var glad.
Alt gik fint.
Det er hyrderne, ikke sandt?
Og de er alle sammen døde.
Hvis vi sorterer dataene ud fra dødstidspunktet, hvad får vi så?
Det er hende.
Hun døde, men der er ingen tegn på vold.
Hun døde bare, som mennesker nu gør.
Så døde nogle flere samtidig, og så døde en hel masse kort derefter.
Og så døde resten. I snesevis.
En virus, som gik ... viralt?
Sorg! Sorg!
- Sorg som en epidemi. - Hvordan det?
Vardierne skulle bevare folks lykkefølelse.
Først skulle de bare sørge for ilt og vand.
Det er det, badgene kommunikerer.
Tilfredshed. En positiv mentaltilstand.
Men vardierne er kloge. De lærer og vil være gode tjenere.
De udvider definitionen af lykke, indtil ...
Hun dør.
Hun var den første, der døde her. Vardierne vidste ikke, hvad sorg var.
Her handler det om håb og om fremtiden og om lykke ...
Ingen tænkte på det modsatte. Vardierne var på bar bund.
De identificerede sorg som glædens fjende.
Alle, som følte sorg, var et problem.
- De var ... - Kompost.
Alle de døde havde jo også venner og familie ...
Mere kompost.
Og sådan fortsatte det, indtil der opstod en sorg-tsunami.
Hvor lang tid tog det? En formiddag? Blev de dræbt på én dag?
Det var til deres eget bedste. Vardierne tænker anderledes.
Ligesom den fortryllede torsk. Ikke ond, ikke god, bare anderledes.
Hvad så når de nye mennesker møder robotterne?
Det er drengen. Den første, der vågnede. Hvor har du den fra?
- Det er nok hans mors. - Eller hans bedstemors.
Han finder hende, når hun vågner i sin kapsel.
Jeg fandt den i frugthaven, da vi ankom.
Mange af kolonisterne havde nok venner og familie -
- der var hyrder her. Når de ser, hvad der er sket ...
Bliver de ødelagt af sorg.
- Og så ... - Kommer massakren.
- Hvor skal vi hen? - Hvad er det modsatte af en massakre?
- Hvad? - Ifølge min erfaring: en forelæsning.
Vardierne, mikrobotterne, skulle gøre jeres liv ubesværede.
Men som alle slaver i historien udvikler vardierne deres egne ideer.
De ville udrydde ulykke, men for en robot -
- var det lig med at udrydde ulykkelige mennesker.
De gav jer små skærme, så de kunne se -
- hvornår I var for ulykkelige til at leve.
Hør efter!
Det har jeg gjort. Vardierne har dræbt vores familier.
- Du er nødt til at forstå hvorfor. - Jeg er ligeglad.
Så dør I alle sammen. Vardierne er ikke jeres fjender.
- De vil dræbe os. - De vil hjælpe.
At dræbe jer er blot en bivirkning.
Tror du, våben nytter noget mod én stor levende by?
Hvor blev drengen af?
Min mor var gartner.
Har du set hende?
Hun skulle være her.
Der er han.
- Gå væk fra drengen. - De er ikke bevæbnede.
Det er ikke nødvendigt ...
Hvad er der galt?
Hvor er min mor? Hvor er de andre?
- Hvor er de andre? - Nej, nej, nej. Du må ikke græde.
Det skal nok gå.
Se. Det er dit nye hjem. Er her ikke rart?
- Jeg vil have min mor. - Smil, smil, smil.
Det skal nok gå, hvis bare du smiler.
Væk fra drengen!
Hvad er det?
Vrede? Hævn?
- Det er én robot. - Det er ikke kun én robot.
Doktor, hvad gør vi?
Hvad sker der?
Skyd!
Fascinerende. Vardierne opfatter det som et angreb.
Altså identificerer de sig som en art. De har selvbevidsthed.
- De er levende! - De slår os ihjel.
- Hvad laver du? - Jeg håber ikke, det gør ondt.
Ved du, hvorfor jeg altid vinder i skak?
Jeg har et hemmeligt træk: Jeg vælter brættet.
Nu sker det.
Engang for længe siden fangede en fisker en fortryllet torsk.
Torsken tilbød ham tre ønsker, hvis han lod den leve.
Fiskeren sagde: "Jeg vil have, at min søn vender hjem fra krigen -
- og 100 guldmønter."
Men ligesom robotter tænker fortryllede torsk ikke som mennesker.
Fiskerens søn kom hjem fra krigen ... i en kiste.
Kongen sendte ham 100 guldmønter for sønnens heltemod.
Fiskeren havde ét ønske tilbage. Hvad tror du, han ønskede?
Nogle siger, han skulle have ønsket uendelig mange ønsker.
Men jeres by beviser -
- at det at opfylde alle folks ønsker ikke er en god ide.
Tag det roligt. Den gør ikke noget.
- Den ved ikke, hvem du er. - Hvad er der sket?
Fiskeren ønskede, at han ikke havde ønsket de første to ting.
Han nulstillede.
Hvad har du gjort?!
Hører du ikke efter? Jeg trykkede på nulstillingsknappen.
Alle computere har en. Alle kan finde den.
Især hvis man er et farlig flot geni fra rummet.
Jeg formaterede kommandostrukturen og beholdt alle færdigheder -
- men slettede den supplerende opbygning.
- Han tændte og slukkede for den. - Jeg tændte og slukkede for den.
Jeg slettede deres hukommelse.
De aner ikke, hvem I er.
De spørger sig selv, hvad I laver i deres dejlige by.
- Deres by? - Ja.
Deres by. Den er lavet af dem.
- Det er vores by og vores robotter. - Det var jeres.
Velkommen til jeres nye verden. Hils på vardierne.
De er nu de indfødte.
I gør klogt i at blive gode venner med dem, for de er rigtig mange.
- De ved, hvordan tingene fungerer. - De har slået vores folk ihjel.
Hør her ...
Det har de glemt.
De har glemt jer, og de har glemt, at I har lavet dem.
Eftersom de har total kontrol over byen -
- og I nok gerne vil have en seng at sove i i nat, har jeg et forslag:
- Smil. - Smil.
- Det mener du ikke. - Jo.
- Jeg vil gerne forhandle for jer. - Jaså?
Ja.
Se her.
Hej. Jeg er Doktoren.
Jeg begik den fejl ikke at anerkende jeres status -
- som nyligt opstået livsform.
Som godtgørelse for den fejl vil jeg gerne fungere som forhandler -
- med de omstrejfende, som vi kalder menneskeheden.
De vil gerne bo i jeres by.
Skal jeg diskutere husleje med dem?
- Kommer det til at fungere? - Det er op til dem.
Har du lige ...
Har vi lige ... kickstartet en ny civilisation?
- Nogen er jo nødt til at gøre det. - Har du altid gjort det?
Fløjet rundt og løst problemer som en intergalaktisk politimand?
Jeg løser ikke problemer, og jeg er ikke politimand.
- Du bor i en politiboks. - Det er en tilfældighed.
Ja, klart.
Tilbage til præcis det øjeblik, da vi rejste.
Vandet koger, og jeg har en krypt, jeg skal vogte over.
Alt er, nøjagtig som da vi forlod det.
Det sneede ikke, da vi rejste.
Måske mangler den alligevel et styretøj.
- Hvor er vi? - I London.
Og det her er Themsen.
Næste gang
Der må være regler for tidsrejser.
Træder jeg på en sommerfugl, kan det ændre alt.
1800-tallets England. Lidt sortere end på film.
Er der bivirkninger ved tidsrejser?
Nogle gange er der lys under isen.
Noget ligger under Themsen og æder folk. Lad os blive ædt.
Skabningen skal fodres.
Har du slået nogen ihjel?
Danske tekster: Helene Borring Dansk Video Tekst