Nutiden Djævlens stendysse, Skotland
Judy! Hvad laver du? Kom nu.
Jeg vil høre musikken.
Jeg får ballade på grund af dig. Alle ved, der er spøgelser i højen.
Vent. Du kan høre det om lidt.
Det er spøgelserne. Hvis du lytter til dem, kommer de ud og æder dig.
- Nej, de gør ikke. - Jo, og så får jeg skylden. Kom nu.
Jeg kan høre det.
Nej, Judy!
Jeg skriver historien i stenene. Foreviger dit navn i luften.
Dok... tor!
Doktor! Doktor! Doktor!
- Hvor er vi nu? - Aberdeen, Skotland.
- 2. århundrede e.Kr. - Du brokkede dig ikke på Mars.
Hvorfor er Skotland vigtigere end at vogte boksen og holde dit løfte?
Hun tror, hun ved mere om romerne end mig.
Du ved ikke mere om den 9. legion end mig. Jeg har læst bogen.
- De forsvandt. - Nej, de gjorde ikke.
- De blev udslettet i kamp. - Hvor er den store bunke lig så?
Hvor er den 9. legion da henne? Nu burde de jo være på vej væk så.
Kan du se 5000 romerske soldater, der marcherer sydpå?
Dernede. Ved floden. De er gået langs med floden.
Der er meget, du ikke forstår om det romerske Britannien.
Jeg fik topkarakter.
Jeg har boet i romernes Britannien. Regeret og drevet landbrug. Jongleret.
Som vestalinde af anden grad kan jeg...
Jeg vil vædde på, at der er en romersk legion dernede.
- Af anden grad ...? - Godt.
Gå ned til floden, så finder jeg den sidste slagmark.
Det er i orden. Jeg kommer tilbage med en romersk soldat.
- Er det rigtigt? Anden grad? - Ja. Det er en lang historie. Kom.
Jeg hylder dig, moder.
Jeg hylder dig.
Jeg hylder alle vore døde.
Jeg hylder dig, fader. Jeg hylder alle vore døde.
Jeg hylder dig, moder.
Jeg hylder alle vore døde.
5000 romerske soldater. Hold udkig. De må have efterladt sig spor.
Brændende hytter. Myrdede lokale. Slikpapir.
Dok...
Dok... Dok.
Doktor.
Dok... tor.
Se, en stendysse. Tegn på en piktisk civilisation.
- Fuglen! - Hvad med den?
Den sagde 'Dok'.
Det er også derfor, vi skynder os. Vi skal ikke gå i dok nu.
- Den talte. - Ja, det gør alle krager.
- Det gør de ikke i fremtiden. - Jo.
Men mennesker taler ikke med dem mere. Det er de blevet lidt fornærmede over.
- Er fremtidens krager fornærmede? - Ja, kan du ikke høre det på dem?
Det er massesurmuleri. Kom.
Jo før vi når frem, desto hurtigere har vi svaret.
Pikterne var tidlige keltere. De var vilde med stendysser.
De byggede dem under jorden, men tæt på himlen.
De troede på, at det var døre mellem to verdener.
Jernalderens kirker.
Og hvad finder man altid i nærheden af kirker?
- Damer iført hat. - Netop.
- Menneskelig bosættelse. - Er her ikke ret fugtigt?
Det er Skotland. Her skal være fugtigt.
En romersk soldat.
Gid jeg kunne tale latin, så du kunne forstå mig.
Jeg kan godt forstå, hvad du siger.
- Jeg kan godt forstå, hvad du siger. - Men du... du taler engelsk.
- Hvad er engelsk? - Du taler det jo.
- Du taler latinsk. - Nej.
Jo. Det sagde du lige på latinsk.
Det er Doktoren! Eller TARDIS'en. Eller dem begge to.
En slags telepatisk forbindelse. Automatisk oversættelse.
- Derfor taler alle i rummet engelsk. - Hvad snakker du om?
Den læbesynkroniserer også.
- Hvem er du? - Jeg hedder Bill.
Er du fra den 9. legion?
Ja.
Ja! Hvor har I været?
- Ved du ikke det? - Ved hvad?
Så du, hvad der skete med os?
Det er, som om hans knogler er gået i opløsning.
- Hvad kan have forårsaget det? - Et totalt fravær af sollys...
Død ved Skotland...
Nej. Det ville tage årtier. Det er sket for kort tid siden.
- Det er noget udenjordisk. - Nå... Udmærket.
Spørgsmålet er bare, hvor de andre er henne.
Jeg vil bare i seng igen.
Der er de.
Den 9. legion.
En kæmpestor bunke lig. Det er ikke altid sjovt at have ret.
Det er lige sket. De ansvarlige er i nærheden.
Vi skal finde Bill.
Stå stille!
Barbarerne har gravet de her fælder alle vegne.
- Hvad var det? - Det, som har myrdet legionen.
Kan du se det?
De angreb os med noget... Et uhyre.
Her er ikke noget.
- Jeg skal tilbage til de andre. - Du sagde, de var blevet udslettet.
Der er en håndfuld overlevende. Jeg kan ikke efterlade dem.
Vi har fundet et skjulested. Måske er der stadig sikkert.
- Hvordan så uhyret ud? - Det ved jeg ikke. Vi deserterede.
Vi kunne ikke se det i øjnene. Romerske soldater stikker ikke af.
- Men det gjorde vi. - Hvad?
Du finder dem ved fiskesymbolet.
Er det uhyret?
Nej!
Bloker indgangen! Hurtigt. Skynd jer!
- Hvor længe holder det? - Ikke længe.
Tag hende med ind, så vi kan se nærmere på hende.
Du ved vel godt, at uhyret ved, hvor vi er nu?
- Du er ikke en af barbarerne. - Nej.
- Er I den 9. legion? - Det, der er tilbage af den.
- Simon burde være her. - Han ledte efter vejen sydpå.
- Har du set ham? - Ja...
Hvor er han så?
Uhyret dræbte ham.
- Hvad er det for et væsen? - Dræbte det ham?
Ja. Han var helt indsmurt i sort slim.
Det ved, hvor vi er. Vi dør her i mørket.
Der er ingen, der skal dø.
Hvor længe skal vi stå her? Må vi ikke sidde ned?
- Er der en wi-fi-kode? - Stå stille og ti stille.
- Kar er her snart. - Hvem er Kar?
- Portvogteren. Min søster. - Bare hun er familiens kloge hoved.
Der er nemlig et ulvemonster derude, og I bor i et hus lavet af pinde.
Her er nydeligt. Jeg kan godt lide indretningen.
Har I lyst til popcorn?
De er hurtigt lavet.
- Hvad laver du? - Jeg indsmigrer mig.
- Det er kvalmende. - Det er charme.
- Jeg er imod det. Jeg er imod charme. - Det er vi godt klar over.
- Jeg sagde: Stå stille! - Jeg er naglet til jorden.
Shh! Hørte I det?
Ved I, hvad det var for en lyd?
Hvad?
Det var lyden af min tålmodighed, der gik i en milliard små stykker.
Jeg skal bare vide to ting:
Hvor er min ven, og hvad har tilintetgjort den romerske hær?
Jeg har tilintetgjort den romerske hær.
Jaså. Dig... Helt alene? Flot.
- Jeg er portvogteren. - Hvad for en port?
- Hørte du ikke signalet? - Jeg skulle finde portvogtertingene.
Er du den mægtige kriger, vi har ventet på? Hvor er de voksne?
Der var et stort slag, og vi besejrede romerne.
Kar besejrede dem. Det er det eneste vigtige.
Hun er jo bare et foster. Smed du dine actionmænd efter dem?
- Hør her, romer... - Vi er ikke romere.
Vi er ikke italienere, men min spaghetti bolognese er skøn.
Så lad mig fortælle jer om romerne. De er denne verdens røvere.
Når de har stjålet alt på landjorden, stjæler de fra havet.
Hvis deres fjender er rige, tager de alt, hvad de ejer.
Hvis deres fjender er fattige, gør de dem til slaver.
Deres gøremål består i røveri, nedslagtning og plyndring.
De kalder det gøremål for 'imperiet'. De skaber ørkner og kalder det 'fred'.
Ja, men deres toiletter er skønne.
- De er ikke erobrere, men kujoner. - Og de er alle sammen døde.
Der er mange døde kujoner derude. Jeg tror ikke på, at du har dræbt dem.
Du kaldte dig selv for portvogter og talte om dine portvogtervåben.
Hvad er det for en port, og hvad er der på den anden side?
Du har i øvrigt ret. Jeg er ekstremt hurtig.
I er meget, meget vrede alle sammen, men faktisk er I bare meget bange.
Vil I have noget imod at blive dybt forskrækkede -
- så vi kan stikke af?
- Hvem er du? - Lad mig forklare.
Uhyre!
Vi leder efter Bill, ikke?
Vi leder efter det farligste sted i området og går direkte ind i det.
- Hvad med Bill? - Hvis hun er der, redder vi hende.
Hvis ikke, er hun allerede i sikkerhed.
Stol på mig. Det her er ikke min første rodeo.
De tror, at stendysserne er porte mellem forskellige verdener.
Og eftersom de hele tiden ævler om porte...
...har de muligvis ret.
Porten åbner sig. Din ven kommer ikke tilbage.
Jeg forstod det sådan, at menneskenes skib hed Mary Celeste.
Nå, men enzomodonerne antog, at alle fremmede arter -
- ville kommunikere som dem selv: ved at fortære hinanden.
Enzomodonernes ambassadør tyggede sig gennem hele besætningen -
- men blev så desværre kvalt i en redningsbåd...
Du er tilbage! De sagde, du nok aldrig kom tilbage.
- Jeg var derinde i nogle få sekunder. - Du har været væk i to dage.
Det er en interdimensional tidsrevne.
Ét sekund derinde svarer til flere dage herude.
- Var jeg derinde i to dage? - Og otte timer, fem minutter og...
Det er jo godt. Så har du haft tid til at finde Bill.
Jeg har ledt. De hjalp mig også.
- Hvor grundigt? - Jeg tror, hun er væk.
Nej. Vi ved bare ikke, hvor hun er. Det er ikke det samme. Kom.
Jeg fortæller jer om Lucitania senere. Og hold udkig efter Bill.
Flyt dig igen. Du skal blive i solen. Den brænder slimet væk.
Kom.
- Tak. - Det er i orden.
Er du sulten? Du skal spise noget.
- Hvor meget mad har vi tilbage? - Nok.
Hold din mund, Cornelius.
Her. Spis. Du har ikke fået noget i to dage.
Jeg har aldrig været væk i så lang tid. Jeg skal finde Doktoren. Min ven.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal gøre, hvis jeg ikke finder ham.
Så tager vi os af dig.
Jeg skal jo hjem på en eller anden måde.
Det her er det sikreste sted at være. Uhyret er stadig derude.
- Du er tilbage. - Ved du, hvad der er derinde?
- En port. - En portal mellem dimensioner.
Ved du, hvad der er på den anden side?
Du ved ingenting, gør du vel?
Du står bare der og snakker og vifter med din tv-antenne.
Skal jeg fortælle dig, hvad det er?
Nej. Den kaldes Lysslugeren. Vi holdt den tilbage.
I hver generation bekæmper en kriger Lysslugeren, så den ikke slipper ind.
Men nu er den altså sluppet ind.
Den slap ind og tilintetgjorde den 9. legion.
Den er svag. Den dør snart.
Lad os håbe det, for der er flere på den anden side.
Og de finder snart ind i den her dimension.
- Så holder jeg dem tilbage. - Gør du det?
Med din slikkepind, din ansigtsmaling og dit skøre monsterdræberudstyr?
- Vender den rigtigt? - Du skal ikke hjælp mig!
Jeg er dit eneste håb. Tro mig. Jeg er på din side.
Kom! Vi skal videre.
Vi står sammen. Det skal nok gå.
Marcus blev også såret, men sollyset gjorde ham rask.
- Jeg har det bedre. - Rolig, Bill. Lucius passer på dig.
Hold mund, Cornelius.
Lucius, hør her...
Der er noget, jeg hellere må forklare.
Det er nok svært at forstå begrebet...
Jeg kan ikke lide mænd på den måde...
- Aldrig? - Nej. Aldrig.
Kun kvinder.
Fint. Jeg er med.
Det er ligesom Vitus. Han kan kun lide mænd.
Nogle mænd. Flottere mænd end dig, Lucius.
Jeg synes ikke, det er snæversynet. Det er fint. Du ved, hvad du kan lide.
- Kan du lide begge køn? - Jeg er helt almindelig.
- Jeg er både til mænd og kvinder. - Det er jo meget moderne.
Alle behøver ikke at være moderne. Det er sødt, at du er så indskrænket.
- Tak. - Men vi kan være venner.
Jeg reddede dit liv. Vi er venner for altid.
Det er okay.
- Hvorfor bliver det mørkt? - Solen er på vej ned.
Det er uhyret. Det løber i ring om os og leder efter en indgang.
Det er blevet stærkere igen. Stærkt nok til at æde.
Hver times sollys gør verden mørkere -
- og bæstet stærkere.
- Vi har ikke meget tid. - Vi skal standse det.
Det er min skyld. Jeg er portvogteren. Jeg skal rette op på det.
Du skulle vogte, mens der var krig. Men fjenden stod udenfor -
- og du havde en vagthund på loftet. Du slap den ind.
- Kun den kunne besejre dem. - Du troede, den kunne smadre en hær?
- Det gjorde den jo. - Og at hæren kunne svække uhyret?
- Ja. - Men det lykkedes ikke.
Du fik hele legionen dræbt og gjorde et farligt bæst meget vred.
Blot for at beskytte en lille høj dødsdømte du hele din verden.
- Tror du, én mand kan redde os? - I skal møde ham.
Han kom for at møde jer.
Han har mødt mange som jer. De bange og de desperate.
Han hjælper altid. Han gør altid en forskel.
De malede barbarer deroppe er i overtal.
Et mørkets uhyre har udslettet en hel legion på under en time.
Det kan én mand ikke gøre noget ved.
Tror I på, der skal 5000 soldater til for at slagte nogle bønder?
Det kan én mand faktisk godt. Og han er her.
Hvis du kalder os kujoner, så værsgo. Vi deserterede jo. Vi ved det godt.
I er ikke kujoner. I er bare bange.
Det er menneskeligt at være bange.
Men ved I, hvad det ikke er? Det er ikke en plan.
- Hun har ret. - Hvorfor lytte til hende, bedstefar?
Fordi ingen andre siger noget.
Vi skal have en plan. En rigtig hærfører ville have en plan.
- Hvorfor kaldte han dig bedstefar? - Det gør de altid.
Jeg er hærføreren. Jeg er den ældste af os nu.
Hvor gammel er du da?
18.
Prøv at høre, alle sammen.
Jeg går ud for at finde min ven. Hvis I kommer med mig...
Jeg kan ikke love, at I overlever. Men jeg kan love jer en ting:
I kommer ikke til at dø i et hul i jorden.
Vi skal drive den ind igen og lukke portalen efter den.
Porten åbnes kun, når morgensolen rammer den. Hvorfor?
Vores forfædre kunne ikke lukke porten helt.
De byggede stendyssen for at kontrollere den.
Ligesom en oliekilde. Hvis de lod porten stå åben kortvarigt hvert år -
- kunne de forhindre, at den revnede. Snedigt.
- Surmuler du? - Jeg mindes de døde.
- Gem det til alderdommen. - De er døde på grund af mig.
Mens du spilder tid på den glade tanke -
- er der flere levende, som gør dem selskab.
Hvis du vil vinde en krig, så husk: Det handler ikke om dig.
Det ved jeg alt om. Nu skal du blive voksen, Kar.
Nu skal du kæmpe din kamp.
- Hvordan fungerer den her? - Den forgifter det lys, uhyret æder.
Godt. Vi skal bruge mere af det her.
Det kan udligne alting optisk.
Vi har kun én chance. Dyret er svækket og skadet.
Det sulter. Når solen står op, bliver det stærkt igen.
Vi skal lokke det ind ad portalen inden solopgang.
Jeg har en plan.
- Men jeg har brug for din hjælp. - Jeg er bange.
Hvem er ikke det? Man skal se uhyret i øjnene alligevel.
Kan du det?
Ja.
Det var ikke noget. Det er bare vinden i klipperne.
Fremad, centurion. Fortsæt.
Der er mange indgange, uhyret kan komme ind ad.
Det er en labyrint.
Det er her, vi kan høre dem. Barbarerne.
Deroppe oven over os.
- Er du sikker på, din ven er hos dem? - Ja.
Han bliver altid de lokales leder.
- Hvordan? - Som regel fordi han irriterer dem.
Hvad var det?
- Centurioner, vær på vagt. - Det er udgangen. Kom.
Ro på. Vi skal først undersøge, hvad vi går ind til.
Nej. Kom. Vi gør det nu.
Vent! Sluk ilden.
Let røven, romer!
Luk lemmen i.
Bloker den!
Centurioner, i forsvarsstilling.
Den trækker sig. Den venter.
Den venter på at sluge sollyset og opnå fuld styrke igen.
- Hejsa. - Hej.
- Jeg er kommet med den 9. legion. - Der er de jo. Den forsvundne legion.
- Jeg fandt dem sgu. - Ja, du gjorde sgu så.
Nardole!
- Hvad er der sket med dig? - Jeg tilpasser mig.
"Velkommen til vort land." Det er skotsk.
- Smid jeres våben. - Det er der ikke tid til.
- Hold jer væk! - Er du deres leder nu?
Vi har ikke tid til at slås!
- Netop. - Vi har aldrig villet slås.
Vi levede i fred og ro, før I kom.
I ødelagde alt det og alle dem, vi holdt af.
I forstår kun krigens sprog.
Nej, han forstår det godt. Gør du ikke?
Men han vil bare vide hvorfor.
- Taler du latin? - Nej.
Jeg gør heller ikke. Ikke et ord.
Jeg taler heller ikke det sprog, de taler. Det er ham.
- Det er dig, ikke? - Jo. Det er mig.
Har TARDIS'en et telepatisk felt?
Nu da alle forstår hinanden, hvordan lyder vi så?
- De lyder som børn. - Det gør I også.
Det gør I alle sammen.
Når man forstår alle i hele universet, lyder de så bare som børn?
- Der er undtagelser. - Mange tak.
Ikke dig.
Godt, unger... Hør så efter.
Hun har nedslagtet jeres legion. I har nedslagtet alt det, hun elsker.
I har et valg. I kan fortsætte med at slagte hinanden -
- indtil alle er faldet, eller også kan I blive voksne!
Der er en ny krig nu.
Jeg tror, at de her uhyrer er lysædende græshopper.
De leder efter revner imellem verdener -
- så de kan lukke sig ind i dimensioner af lys.
Når de er kommet igennem, æder de.
De vil æde solen.
Og så vil de æde stjernerne.
De vil blive ved med at æde -
- indtil der ikke er flere stjerner tilbage.
Hvis side er I på? Så vidt jeg kan se, er der kun én side tilbage.
Hvis det hjælper...
...så har jeg en plan.
Det lever af lys, men tiltrækkes af lyd.
- Hvad vil du gøre? - Vi lokker uhyret til med lidt larm.
- Så driver vi det ind ad portalen. - Hvordan kan vi holde det derinde?
- De kommer jo ud alle sammen, ikke? - De kan kun komme ud ét ad gangen.
Derfor fungerede det at vogte porten. En pikter kæmpede et par minutter.
Det er 60-70 år herude.
Ja, og så går den næste ind. Men hvad gør vi den her gang?
Vil du lade pikterne stå i kø for at ofre sig lige til verdens ende?
- Jeg har en bedre ide. - Men du fortæller mig aldrig om det.
Gør jeg ikke det? Det er nok, fordi jeg bliver afbrudt.
Det er værre end jazz.
Ingenting. Der er ingenting.
Måske kommer den ikke.
Davs.
Dav.
Doktor!
Nej, Nardole.
Den er nok svær for dig.
Nar...
Fint. Davs.
- Uhyre! - Hvabehar?
Uhyre!
Der!
- Det kommer! - Gør jer klar.
Kanaliser lyset!
Hold den her! Vi skal holde den her, indtil solen står op.
Hold den der! Hold den der!
Vend den. Solen står op!
Tilbage! Tilbage til tomrummet.
Den er kun åben, så længe solstrålerne rammer den. Giv mig dit våben.
- Hvad laver du? - Det her er det snedige.
Porten skal vogtes, men menneskeliv er desværre så korte.
De er latterlige. I bliver lynhurtigt brugt op.
Hvad er svaret? Prøv at regne det ud.
Det er mig. Jeg holder i evigheder. Jeg dør ikke engang. Jeg regenererer.
Jeg kan holde vagt, indtil solen brænder ud.
- Nej, du kan ikke. - Jo, og det har jeg tænkt mig.
- Det er ikke din opgave. - Nej, men det er sådan, jeg er.
Jeg har beskyttet jer alle sammen, lige siden I kravlede op af sølet.
Jeg har ikke tænkt mig at stoppe.
TARDIS'en flyver dig hjem. Hjemturen er altid nem.
Lad instrumenterne være, som de er, og giv dem et slag med en skruenøgle.
Giv mig våbnet. Kom nu.
I morgen dyrker I jorden. I kan opkalde en ko efter mig.
Hvad med de andre porte, du skal vogte? Og boksen?
Boksen vil aldrig eksistere, hvis jeg lader dem komme ind.
- Ingen andre kan gøre det. - Jeg kan godt.
Nu skal jeg blive voksen, Doktor. Nu skal jeg kæmpe min kamp.
Nej. Ingen er lige så god til det som mig.
Vi kan godt. Jeg er klar. Jeg vogter porten sammen med dig.
- Jeg kæmper ved din side. - Genialt.
Du er en helt i to sekunder, og så er hele solsystemet fortæret.
Stands ham. Det er min skæbne. Min kamp.
- Flyt jer. Nu. - Vi skiftes.
- To kan ikke holde dem stangen. - To? Vi er mange flere end to.
Den 9. legion står til tjeneste.
Vær nu ikke så tapper. Det kan jeg ikke udstå.
Jeg skriver historien i stenene. Jeg foreviger dit navn i luften.
Det vil bestå i hundreder af år. Dit navn skal lyde altid.
- Er I klar? - Nej. Hør her. Nej...
Du tager fejl, Doktor. Det er deres skæbne. Ikke din.
- Beklager. Du skal ingen steder. - Hurtigt.
9. legions soldater, fremad.
Kom så!
Hvad er det? Hvad sker der?
De er for mange på en gang. Det bliver ustabilt.
Vi skal ud herfra. Nu!
Du er jo typen, der bærer nag, så husk lige -
- at jeg kender ti procent af alle dine hemmeligheder. De dunkle af dem.
Og jeg er den eneste i TARDIS'en, som ved, hvor småkagerne er.
Kar...
Hun holder porten lukket. Husk, at hendes navn er Kar.
Kar.
Kar... Kar...
Du tog fejl. Kragerne surmuler slet ikke.
Kragerne husker.
Beklager, Doktor, men du skal vogte boksen.
Du kan ikke tage alle kampe på dine skuldre.
Godt. Jeg tog fejl. Jeg vidste ikke, hvad der skete med den 9. legion.
Vi tog begge to fejl.
De var aldrig forsvundet.
De har altid været her.
Den 9. legion og portvogteren.
De griber dagen, indtil solen går ud. De holder mørket stangen.
Hvad er der?
Jeg syntes... Kan du ikke høre det?
Jeg syntes, jeg kunne høre musik, men nej. De er i en anden tid.
Sådan er det så sjovt med musik.
Nå. Skal vi så tage hjem? Du skal vogte boksen.
- Missy skulle nødig få gode ideer. - Nej, dem skal man helst undgå.
Hej. Det tog sin tid med jer. Jeg blev helt bekymret.
Hvordan er du kommet ud af boksen? Hvad gør vi? Hvordan er det sket?
Rolig, Nardole. Hun har arbejdet for mig.
Undskyld. Jeg troede, de vidste det. Skulle jeg være blevet under dækket?
- Nej, det gør ikke noget. - Hun skal være i boksen!
- Hvordan har motorerne det? - Bedre end du har fortjent.
- Vedligeholder du den aldrig? - Nej, men jeg har en plan. Dig.
Seriøst? Udfører hun nu opgaver for dig?
Jeg er nødt til at gøre indsigelser med de allerstærkeste vendinger.
- Tving mig ikke til at blive skinger. - Slap nu af, I to.
Jeg kan ikke røre styresystemet eller åbne døren.
Jeg er lige så meget fange her som i boksen.
Det passer ikke.
Doktor, helt ærligt. Hvorfor har du lukket hende ud?
Du glemmer vist, hvordan vi kom hjem fra Mars.
- Så nu stoler du på hende? - Han får TARDIS'en repareret gratis.
Vildere er det heller ikke.
Har du holdt øje med os?
- Lidt. - Skal vi virkelig høre hendes mening?
De små mennesker, fanget i højen, som skal kæmpe for evigt...
Svigter du ikke din blødsødenhed?
De er ikke fanget, og de gør mere end at kæmpe.
Og så er der musik. Der er altid musik.
Folkens, hvem vil hjælpe mig med at gemme hans guitar?
Det er det, jeg prøver at lære dig. Du forstår universet.
Men du har aldrig lært at høre musikken.
Jeg ved ikke, hvorfor jeg græder. Hvorfor er jeg begyndt på det?
Det ved jeg ikke. Måske vil du gerne imponere mig.
Ja. Det er bare en skummel plan. Det lyder meget rigtigt.
Alternativet ville være meget værre.
Ville det?
Alternativet er, at det er ægte tårer.
Og at det er tid til, at vi skal være venner igen.
Tror du det ...?
Det ved jeg ikke. Det er problemet med håb.
Det er svært at modstå.
Næste gang
Jeg vælger et scenarie, og så ser vi, hvordan hun klarer sig.
Jeg er en gådefuld eventyrer, og det her er mine engangsartikler.
Jeg vil ikke dø.
Jeg vidste, det var en dårlig ide.
Et 650 km langt skib, der bakker væk fra et sort huls tyngdekraft.
Beklager, men de kommer på grund af dig.
- Hvad er det? - En mondasisk cybermand.
Giv et kys.
Danske tekster: Helene Borring Dansk Video Tekst