Å VENDE TILBAKE
Legg noen steiner i vasen så den ikke velter.
-Fordømte vind! -Puss bokstavene godt.
-Det er mange enker her. -Kvinnene lever lenger enn mennene.
-Ikke stakkars mor. -Mor var heldig.
Si ikke det!
Hun døde i fars armer og elsket ham mer enn noen annen.
Brent i hjel.
Det er den verste måten å dø på.
De sov.
-De forsto det ikke engang. -Likevel, hvordan kan du si sånt?
God dag, Manola.
-Er det alt, mor?. -Jeg henter resten.
-Dette er fantastisk! -Herregud!
Er dette Paula?
-Hun er jo blitt voksen. -Gi henne et kyss.
Hun har din fars øyne.
-Hvordan går det? -Ikke så bra.
Ikke si det.
Jeg vil ordne graven min. Kan ikke holde den ryddig i vinden.
-Den ser fin ut. -Jeg slapper av ved å stelle den.
Jeg sitter ofte her alene og lar tiden gå.
-Vi går nå, vi må besøke tante Paula. -Kom og besøk meg etterpå.
Hva med Paco?
Han har det bra, han ble igjen i Madrid, han jobber.
Mor, kommer virkelig Augustina og steller sin egen grav?
Ja, det er skikken her. De kjøper et gravsted og steller det hele livet.
-Det opprører meg! -Det er tradisjonen her.
-Skal jeg kjøre? -Ja.
Tante Paula!
-Hvem er det? -Raimunda.
Ta ikke hele dagen. Jeg liker ikke å kjøre i mørket.
Vær hyggelig mot tante, ikke le av henne.
Huset lukter fortsatt av mor. Hvordan går det, tante?
Du er veldig tynn! Har du fått barnet?
-For fjorten år siden. -Skal si tiden går!
-Og hvem er dette? -Hvem tror du? Sole og min Paula.
Samme navn som meg!
Og Sole.
Skal vi gå inn i spisestuen?
Sole ser riktig sur ut.
...vinden bar glørne inn i buskene.
Det førte til den mest tragiske brannen på fjorten år.
-Noe imot at jeg slår det av? -Nei, jeg ser ikke på.
Branner er så grusomme. Slik døde dine besteforeldre.
-Hvorfor ville jeg hit? -Det vet jeg ikke.
For å snakke?
-For å få litt mat? -Ja!
Se i skapet.
Jeg er veldig skjelven.
Se, kaker!
Akkurat som mors. Spis opp.
Hvordan var kirkegården?
Din mor gleder seg.
Skrubbet dere steinen skikkelig?
Hun liker å være ren. Hun ville gjort den ren selv hvis hun kunne.
-Men det kan hun selvfølgelig ikke. -Selvfølgelig kan hun ikke det.
-Er du ikke ensom i dette store huset? -Nei.
Du ville hatt det bedre på et hjem, hvor du kunne fått stell.
Jeg har det bra som det er.
-Jeg må på toalettet. -Vel, gå da!
Du kan ikke bo alene. Jeg er urolig for deg.
-Hvordan går det med matstellet? -Bra. Augustina kommer med brød.
Din mor lager maten. Trenger jeg noe, ringer jeg butikken og de bringer.
Så nydelig!
Se.
Med navnet ditt på.
Skal vi gå?
Ja.
-Vi går nå. -Jeg er så skjelven.
-Reis deg ikke opp. -Hvorfor kan jeg ikke reise meg?
Neste gang jeg kommer, tar jeg deg med hjem.
Ja, neste gang. Det viktigste er at du kommer.
Du er blitt veldig ustø.
-Ta vare på deg selv. -Ja.
Se deg for!
Det skal jeg. Jeg er veldig glad i deg!
-Skal vi dra til Augustina? -Ja.
Kom inn!
-Hvordan sto det til med tante? -Dårlig.
Hun er så skjelven. Jeg vet ikke hvordan hun greier det.
Han greier seg bra uten å gå ut.
Hun spiser et brød hver dag. Hun legger igjen penger til meg.
-La oss gå ut i bakhagen. -Hun er i en elendig tilstand.
Hun vet ikke hvilket år det er, snakker som om mor fortsatt lever.
For henne er hun ikke død. Hun kan ikke akseptere det.
Sitt ned litt.
Jeg vil betale deg for at du ser til henne.
Jeg vil ikke ha noe. Jeg er veldig glad for å gjøre noe.
Jeg burde ta henne med, men måtte ha kastet ut min mann for å få plass.
Hver morgen før jeg går og handler, banker jeg på vinduet hennes -
- og jeg går ikke før hun svarer. Jeg holder øye med henne.
Jeg vet ikke hvordan vi skal takke deg.
Jeg liker å tenke -
- at noen gjør det for min mor -
- hvor hun nå er.
Se, var hun ikke fin?
Den eneste hippien i landsbyen.
Se på plastsmykkene hennes.
-De er grusomme! -Førsteklasses plast.
Hver gang jeg røyker en rev, tenker jeg på henne.
Du setter et godt eksempel for Paula!
-Fremdeles ikke noe nytt? -Ingenting.
-Det er som om jorden har slukt henne. -Og din søster Brigida?
Hun er i Madrid, hun er stjerne på søppel-TV.
-Mor, jeg har ikke mer på kortet mitt! -Bra, då får vi en pause fra telefonen.
-Bruk min. -Hun ruinerer deg.
Da får det være. Brigida er med i mange programmer og kan betale -
- en leilighet i Madrid. Og hun skal gi ut plate.
-Hun har alltid likt å synge. -Det gjorde du også.
Du og hun, dere må ha vært tretten, gikk på audition for barnesangere.
Det har du aldri fortalt meg!
Din bestemors idé. Hun gjorde alt mulig.
Kanskje din mor ikke har dukket opp for ikke å ødelegge din søsters karriere.
Mor ville elsket å være på TV.
Hun ville blitt gal!
Vil du ha?
Jeg dyrker den selv. Se på plantene.
Vi må gå.
Har du meldt til politiet at hun er forsvunnet?
Brigida syntes ikke det er nødvendig. Hun har sagt det på TV.
Du må melde det til politiet, ikke si det på TV.
Jeg vet ikke.
Vel, det er ikke første gang hun har stukket hjemmefra.
Men aldri så lenge. Det har gått mer enn tre år.
Gi ikke opp håpet. Og ta vare på deg selv, du ser ikke godt ut.
Oleanderen er nydelig.
Den fikk ikke bladlus i år. Men jeg har mistet appetitten.
Kanskje det er hasjen.
Var det ikke for den, ville jeg ikke spise i det hele tatt.
Din fars øyne.
En rev får meg til å føle meg litt sulten og får meg til å slappe av.
God tur!
Gjett hva jeg så ovenpå ved siden av badet!
Hva da?
-En treningssykkel. -Det er det verste!
Hva skal tante med sykkel når hun ikke kan gå?
-Akkurat, hun er gått fra vettet. -Snakk ikke slik om henne.
Hun kjente oss ikke igjen engang.
Det er vinden. Den fordømte østavinden driver folk fra vettet!
Kakene er deilige.
Hvordan kan hun bake dem når hun er stokk blind?
-Regina, skal du på jobb? -Jeg har ikke noe valg, kjære.
-Kan du ikke gi henne skyss? -Hvor skal du?
Til klubben. Det er fint om du setter meg av i sentrum.
Ser deg senere.
-Hei, far. -Hei.
Vel? Var det hyggelig?
På kirkegården? Tøyser du?
-Har du hatt selskap? -Jeg? Hva mener du?
Paula, sitt ordentlig. Sammen med beina!
Gir du meg en øl til?
Tøyser du?
En øl til, vær så snill.
Har du ikke fått nok? Du må på jobb i morgen.
-Jeg har fri i morgen, og dagen etter. -Hvorfor det?
-Jeg har fått sparken. -Vent litt.
Herregud!
Jeg kan jobbe søndager, den eneste fridagen min.
Jeg skal få meg en jobb, men la meg se kampen i fred.
Du kan glemme fotballen. Det blir ikke mer kabel-TV.
Vi er en fattig familie og vi skal leve som en.
Paula, legg fra deg telefonen!
Maten din er her hvis du vil ha den.
Er du sinna?
Jeg er bekymret for min tante.
Hun er verre enn noen gang.
Hun kjente ikke engang igjen Paula og Sole.
-Jeg vet ikke hvordan hun greier seg. -Men det gjør hun.
La meg være i fred.
-Hva er i veien? -Jeg er utslitt og jeg må opp tidlig.
Jeg skal gjøre jobben.
Vær ikke en pest!
Kall meg ikke en pest.
Unnskyld.
Hva gjør du her?
-Venter på deg. -Hvorfor det?
Jeg har ringt deg mange ganger for å be deg kjøpe brød.
Du har vel ikke tenkt på å kjøpe noe.
Du er gjennomvåt. Hvor lenge har du vært her?.
En stund.
Hvor har du vært? Sammen med vennene dine?
Jeg har ikke vært noe sted.
Hvorfor har du ikke tatt telefonen?
Hva er i veien?
Er det noe i veien?
Fortell meg hva som har hendt.
Hvor er din far?.
Han er...
Hvor?
På kjøkkenet.
Hva er skjedd?
Jeg sto på kjøkkenet med ryggen til ham -
- og plutselig hoppet far på meg.
Han var full.
Jeg spurte ham hva han drev med, så sa han at han ikke var min far.
Jeg dyttet ham vekk.
Men han reiste seg og la armene rundt meg.
Jeg dyttet ham igjen.
Han åpnet buksesmekken.
Han sa at det ikke var galt og at han ikke var min far!
Jeg tok en kniv fra skuffen -
- og truet ham, men det var bare for å skremme ham.
Han trodde meg ikke.
Han sa at jeg ikke ville tørre -
- og så hoppet han på meg.
Hva skal du gjøre, mamma?
Jeg vet ikke.
Gå og skift, ellers får du lungebetennelse.
Husk at det var jeg som drepte ham og du så ingenting, du var ikke her.
Det er veldig viktig at du husker det.
-Lukk ikke opp! -Hvem kan det være?
Jeg vet ikke. Gå på rommet ditt.
Raimunda, det er Emilio.
Jeg kommer!
Hei der.
Jeg vet det er sent, men jeg drar til Barcelona i morgen.
Jeg vil gi deg nøklene til restauranten i tilfelle noen kommer for å se på den.
-Det er bare at jeg aldri er hjemme. -Hva med Paco?
Paco...
Han har endelig fått jobb. Han begynner i morgen.
Har du skadet deg?
Kvinnegreier.
Men nå når Paco jobber vil jeg få mer ledig tid.
-Gi meg nøklene, jeg skal få det til. -Her.
Det er min brors hjemmenummer. Det andre er mobilen min.
-Drar du i morgen? -I morgen tidlig.
Hvor mye skal du ha? Jeg har alltid likt restauranten din.
-Synd du ikke har likt eieren også. -Emilio, vær så snill.
Fem million i leie, men det kan vi snakke om.
Vi vil savne deg.
Og jeg vil savne dere jentene.
-Lykke til. -Takk.
-Skal Emilio dra? -Ja.
-Gå tilbake til rommet ditt. -Jeg vil være hos deg.
Du må hjelpe meg senere.
Ikke svar!
Det må være en av vennene dine.
Ta den, si du ikke kan snakke.
De kan ikke ringe nå.
-Jeg kan ikke snakke... -Hva mener du?
Det er din tante Sole. Gi meg din mor.
-Det er tante Sole. -Si at jeg er opptatt.
Hun er opptatt.
Gi meg henne, det er viktig.
Ta telefonen, mor.
Sole, jeg har en haug jeg skal stryke og jeg har jobbet i hele dag.
Augustina har ringt. Tante Paula er død.
-Når? -For en liten stund siden.
Tante Paula er død.
For bare et øyeblikk siden tenkte jeg på å hente henne hit.
Hun døde helt alene!
Ikke gråt, vennen.
Augustina sa vi ikke måtte være bekymret.
Hun og Squinty skal stelle henne. Tante hadde arrangert alt.
Hun har til og med valgt kiste og betalt for alt.
Det er utrolig at hun var så klar på slutten.
Jeg kan ikke dra i begravelsen. Jeg er lei for det -
- men jeg er veldig opptatt.
Hvordan kan du la være? Hva vil folk si?
Jeg kan ikke dra, det er umulig.
Du må dra alene.
Alene?
Ikke tale om. Du vet jeg er livredd de døde.
Du må ikke se tante. Jeg skal be Augustina sørge for det.
Og hvis de spør etter deg?
Si jeg har hatt en galleblære- operasjon...hva som helst.
Jeg skal dra senere, i dag er det umulig.
Jeg forstår deg ikke. Tante var så glad i deg.
Og jeg var glad i henne.
Jeg skal forklare det en dag og den dagen vil du få sjokk.
Jeg får sjokk nå.
Ta en beroligende pille. Jeg skal også ta en.
Og du drar i morgen tidlig.
-Greit? -Ja vel.
Døra!
Vent!
Bli her. Bli her og hold vakt.
Jeg håper den ikke er forandret siden jeg jobbet her.
-Bli hvor du er! -Unnskyld.
Hva vil du?
Er restauranten åpen?
Hvordan det? Gi meg en hånd.
Vi skyter en film i området -
- og jeg leter etter et sted hvor vi kan spise.
Vet du om noen restauranter i nærheten?
Hvor mange er dere?
25 og 5...30.
Kom igjen, hjelp meg.
Jeg kan gjøre det for dere, hvis du vil. Vi skulle stenge i dag.
Så, lunsj for tretti.
Når?
Vi slutter halv fire og det er ikke lenge til.
-Cirka fire? -Ja.
-Og si meg, hvor mye...? -Ti euro per person.
Det er utmerket.
Unnskyld at jeg skrek til deg, men du skremte meg.
-Jeg ser deg klokka fire. -Greit.
Mange takk.
Den er ti.
-To kilo. -Gi meg to kilo til.
-Hva koster potetene? -1.60 for fire kilo.
-Gi meg åtte kilo. -Greit.
Hei, Regina. Hei, du har litt av et lass!
Jeg må lage lunsj for 30. Kan du få låne meg 100 euro?
Jeg er blakk. Har akkurat kjøpt et stort stykke svinekjøtt.
-Jeg kjøper det av deg. -Det kostet 10.80, det er alt jeg har.
Jeg betaler deg i morgen.
Jeg kommer med det.
-Jeg får gå på diett i dag. -Det har du godt av.
Hei, Inés! Tilbake fra landsbyen?
Jeg kom i går.
Har du med deg pølser eller chorizo?
Javisst. Pølsene er fantastiske. Svigermor bestiller dem for meg.
Jeg må ha en kilo.
-Jeg må lage mat til 30. -Hvem kommer?
Kan jeg få kjøpe dem? Jeg betaler deg i morgen.
-Ikke noe problem. -Takk.
Har du med noen søtsaker?.
Noen småkaker som smelter i munnen.
Med din glukose og ditt kolestrol burde du ikke ha med småkaker.
-Min eneste last. Tre bokser. -Du burde ikke spise dem.
-Hva skal jeg gjøre da, gi dem bort? -Selg dem til meg.
-La meg i hvert fall smake på dem. -Ta tre-fire, men spis deg ikke mett.
-Kom til meg med dem, vennen. -Det skal jeg gjøre.
Ha det, vennen.
Hvem vil ha litt svinekjøtt? Det er deilig.
Du også?
Litt svinekjøtt? Det er deilig.
Augustina?
Er det deg?
Soledad.
Min datter.
Sole.
Jeg må snakke med deg.
Sole!
Så, så.
Ta det rolig.
Hvor er hun?
Ovenpå, i min mors rom, det beste rommet i huset.
Jeg brakte henne hit for at hun skulle få bedre likvake.
Kom igjen, vi er de nærmeste sørgende.
God ettermiddag.
Jeg snakket med din søster. Hun er nettopp operert.
Ja, for en timing.
Hun sier at du ikke skal se liket. Vær ikke bekymret, du må ikke det.
Hils på Vicentas datter.
Vi lar henne hvile litt, hun er svært trett.
Kom igjen.
Det var sent på kvelden.
Jeg hadde spist og så på TV.
Jeg hørte at noen banket på døra.
Jeg var ikke sikker, men akkurat da hørte jeg lyden igjen.
Jeg spurte, "Hvem er det?"
Og en stemme svarte:
"Augustina."
Jeg var ikke redd.
Jeg gikk ut, men jeg så ingen.
Jeg så over mot din tantes hus og det så ut som om døra sto åpen.
Jeg syntes det var underlig, så jeg gikk inn.
Jeg ropte på din tante, men hun svarte meg ikke.
Hvordan kunne hun svare, stakkars?
Jeg gikk inn på rommet hennes og fant henne der, i senga -
- så stille som en liten fugl!
Hennes ånd varslet deg.
-Paulas ånd eller den andres? -En av dem.
Jeg kan ikke si hvem det var, jeg så det ikke.
Men slik jeg lytter til deg nå -
- var det noen eller noe som varslet meg om at Paula var død -
- og åpnet døra så jeg kunne gå inn.
Kom inn på kjøkkenet.
-Du har sikkert ikke spist ennå. -Nei.
Ikke siden i går kveld, men det går bra.
Jeg tenkte nok det.
-Dette vil gjøre deg godt. -Ikke gi meg mer. Det holder.
Hva mente kvinnene?
Det var bare snakk. Du vet hvordan landsbyer er.
-De snakket om min mor. -Noen sier at de har sett henne.
De sier at hun er kommet tilbake for å ta seg av tante Paula.
-Har hun ikke vist seg for deg? -Nei, hva med deg?
Nei, men sånne ting skjer.
Jeg vet det.
Bestefar, Gud bevare hans sjel, viste seg for bestemor.
Først ble hun redd.
Spis opp!
Så spurte hun hva han ville.
Ånden hans fortalte henne at det var et løfte han ikke hadde oppfylt.
Hun oppfylte det og alle fulgte henne til kirkegården -
- hvor de la bestefar til hvile. Og han viste seg aldri igjen.
Det er ikke bare en historie jeg har hørt. Jeg har levd den.
Vil du inn i din tantes hus i tilfelle det er noe du vil ta med deg?
Nei, Raimunda kommer senere.
Fortell henne at det gikk fint og at hele landsbyen kom.
Det skal jeg gjøre.
Jeg kommer til å savne henne sånn!
Fortsett.
Slipp meg ut, Sole!
Slipp meg ut! Jeg er din mor! Jeg skal ikke gjøre deg noe.
Min mor er død.
Hvis du er noe, så er du hennes ånd eller sjel.
Få meg ut herfra. Jeg er i bagasjerommet på bilen din.
Virkelig, mor, hva du kan finne på!
Soledad.
Min datter.
Vær ikke redd for meg. Jeg er din mor.
Skal du ikke gi meg en klem?
Gi meg en hånd nå.
-Tantes koffert! -Ja.
-Hva er alt dette? -Klær, og tantes verdisaker.
Godt jeg gjemte dem før naboene kom.
Bortsett fra Augustina gikk de gjennom alt, men jeg kom dit først.
Du må gi Augustina en gave, hun har vært så snill.
Bedre enn din søster. Det ble sånt oppstyr da hun ikke kom.
Hvis du hadde hørt hva Squinty sa om henne!
Gudskjelov at du kom.
Jeg er utslitt etter turen.
-Sover du her?. -Hvor vil du jeg skal være?
For et syn! Det er ikke rart at jeg skremte deg.
-Har du den ulovlige frisørsalongen? -Det er den jeg lever av.
-Er det gjesterommet? -Ja.
I morgen kan du klippe og farge håret mitt.
Og jeg må ha mørke briller. Jeg vil ikke være inne hele dagen.
Jeg må ut. Ingen kjenner meg her.
I landsbyen kunne jeg ikke gå til døra engang.
Jeg må ha litt luft.
Blir du lenge?
-Vil du kaste meg ut allerede? -Nei, jeg spør bare.
Jeg blir så lenge Gud vil, hvis du ikke har noe imot det.
Når du blir lei av meg, får du bare si fra.
Men for en separert kvinne, hvem er bedre selskap enn hennes mor?
Hvis du da ikke har skaffet deg en kjæreste?
Nei, mor.
Jeg er alene, som alltid.
Ikke nå lenger.
Ta telefonen.
-Er du tilbake? -Ja.
Jeg fikk ikke tak i deg, så jeg ringte Augustina. Hun sa alt gikk fint.
Hele landsbyen kom.
Jeg har tenkt på deg i hele dag. Jeg ville virkelig være der.
-Vent litt, Sole. -300.
Hva skylder jeg for drikkevarene?
-De er på huset. -Vel, i morgen på samme tid.
-Teamet var svært fornøyde. -Det gleder meg.
Om mulig, og selv om du tar mer, kan du gjøre porsjonene større?
I morgen skal maten tyte ut av øynene på dere.
-Flott, ser deg da. -Ha det.
Unnskyld.
-Har du jobb på restaurant også? -Ja, jeg har overtatt Emilios sted.
Herregud!
Han var lei av den, men jeg har mer nytt. Paco har gått fra oss.
Derfor kom jeg ikke i begravelsen. Vi hadde en krangel da du ringte.
Jeg visste det var noe i veien. Slo han deg?
Paco var ikke voldelig. Han er bare borte -
- for alltid. -Han kommer nok tilbake.
-Det tviler jeg på. -Å?
Sånt vet man bare.
Vel, ha det så lenge.
-Ha det, så lenge. -Ha det.
Ingen av oss tre har hatt hell med menn.
Raimunda og jeg har ikke, men du...
-Hva med meg? -Far forgudet deg.
Raimunda sier du var heldig. Du døde i armene til han du elsket.
Din søster er ikke noe dårlig menneske, men hun er litt slem.
Jeg var blind når det gjaldt ham og han var utro mot meg til han døde.
-Hva? -Det er sant.
Jeg har tiet om det i hele livet. Jeg ville ikke at dere skulle vite det.
Men jeg vil ikke snakke stygt om de døde.
-Kommer han til å vise seg? -Jeg håper ikke det.
-Og din mann? -Hva med ham?
Vil han dukke opp en dag?
Det tviler jeg på. Jeg har ikke hørt fra ham på to år.
Like greit. Da blir det bare oss to her.
-Svinekjøttet kostet deg...10? -10.80.
-Da får du 3 euro ekstra. -Takk, kjære.
Og jeg betaler deg for boksene med kaker.
Jeg vil ikke du skal tro at jeg snyter deg.
Kan dere hjelpe meg med denne? Jeg greier det ikke alene.
-Hvor skal den? -Til restauranten.
Du er flytteekspert. Hvor...?
Tipp den over, men ikke helt.
-Ellers får vi den ikke gjennom. -Går dette bra?
Nei, til høyre, mer til høyre.
-Jeg kan ikke se noe. -Jeg skal lede deg.
Forsiktig, denne veien.
-Hele veien... -Ikke så fort.
Er vi ved døra?
Heisen er her.
Vent, vent. Den må rett inn.
Jeg tar denne enden.
Ta den.
Herregud! Det er tungt.
Forsiktig!
Rop nedenfra.
De skal se vi ikke bruker frossenmat. Den er helt naturlig, fersk hver dag.
-Og den andre fryseren? -Den er i ustand.
Du overtar restauranten?
Ja, til teamet er ferdig med filmen. Så får jeg se.
Regn med meg. Jeg lager fantastiske desserter.
Jeg serverer drinker om kvelden.
Vet ikke om vi jobber om kveldene, men jeg regner med dere. Og takk.
Mor...
Er det noe du vil jeg skal gjøre?
Klippe håret mitt.
Jeg mener -
- er det noe du har ugjort i livet ditt -
- som gjør at du ikke får hvile i fred?
Folk lar alltid ting være ugjort -
- eller gjort dårlig.
Og jeg er ikke noe unntak.
Men jeg vet ikke hvordan de kan fikses.
Kundene mine kommer snart. Hva skal vi gjøre?
Ta deg av dem. Jeg skal hjelpe deg.
Jeg kan ikke si at du er min mor. De vet jeg er foreldreløs.
Jeg sier at jeg er utlending.
-Fra hvor? -Dominikanske Republikk?
Nei, det er mange derfra her, de ville merke aksenten din.
Kinesisk?
-Madrid er full av kinesere. -Hvem ville tro at du var kinesisk?
Noe vi ikke har her.
Russisk!
-Ser jeg mer russisk enn kinesisk ut? -Ja, russerne er som oss.
Hør her, uansett hva du hører, så hold munn.
Og la dem ikke se at du forstår oss.
På soverommet klipper, tørker og farger jeg -
- og her vasker jeg håret deres. Kundene sitter her.
Håndkleet er for at du ikke skal gli.
Og jeg holder denne her fordi der oppe er det svært ubekvemt.
Når den er der nede -
- må jeg bøye meg så mye at jeg ødelegger ryggen.
-Jeg har også mye vondt i ryggen. -Og sjampoen er tilmålt.
Sett deg.
Går det bra? Bare ett håndkle, ellers vil kunden føle seg kvalt.
-Det går bra. -Og så, med det samme håndkleet-
-tørker du håret, så det ikke drypper ned i nakken.
Alt er så godt organisert.
Hei.
Hun snakker ikke spansk, hun er russisk.
-De har det elendig. -Jeg ansatte henne av veldedighet.
Da jeg så henne på gata, minte hun meg om min mor.
Stol ikke på alle gamle kvinner, særlig russere. Mye mafia der.
Folk utnytter deg.
Skal du ha striper? Sett deg der.
Vaske hår, ja.
-Hun var friserdame i Russland. -Hvordan kommuniserer dere?
Med tegn. Hun forstår alt. Hun lærte seg nok spansk på null tid.
Ja, se på alle toppmodellene som er russiske.
-Så, russisk? -Russland.
Vannet -
- ikke varmt -
- ikke kaldt.
Veldig bra.
Hei.
Hei der.
Vi har fri i morgen.
Da tar vi også fri. Vi trenger en pause.
Og vi er ferdige i neste uke.
Vi vil gjerne holde avslutningsfesten her.
Vil dere spise til bords eller vil dere ha buffet?
Buffet ville være fint. Og vi vil gjerne ha terrassen for oss selv.
Ikke noe problem.
Se ikke sånn på meg, du gjør meg nervøs.
Samme her.
Gå og ta en drink. Jeg jobber.
Hun har vært rar siden hun kom tilbake fra landsbyen.
Spør hun om Paco, vet du ingenting.
-Og det er sant. -Jo mindre du vet, jo bedre.
Og først og fremst, ikke tenk på det.
-Er du sammen med noen? -Nei.
-Jeg må på toalettet. -Hvorfor det?
Jeg må tisse.
Det er i ustand. Jeg venter på rørleggeren.
Jeg skyller ned med vann. Herregud, jeg må tisse.
Hei!
Hva er i veien med deg?
-Jeg er i en vanskelig alder. -Du er ikke den eneste.
-Jeg skal klippe deg. -Nei takk.
-Bare endene. -Mindre enn en centimeter.
Si meg -
- er din far kommet tilbake? -Nei.
Han har sagt adjø for godt.
Det er utrolig. Jeg forstår ikke.
Det lukter promp.
-Hva tenker din mor på? -Hva?
Hun er en plage! Helt siden hun var barn.
Og da hadde vi ikke noe toalett. Vi gjorde fra oss i gåtden.
Vi ventet på henne hele dagen.
Hun hadde vært i gården hele dagen, sammen med hønene.
-Denne nattkjolen... -Den er mors.
Det vet jeg.
Og lukten?
Hvilken lukt?
På toalettet og her.
Det var som om mor nylig var her og prompet!
Kan du ikke lukte det?
Sånn som hun pleide å prompe!
Og hun kunne aldri skjule det fordi hun var den første til å le!
Det er som om jeg kan høre henne nå.
Vær ikke tåpelig!
Hvorfor tok du med disse klærne?
Ikke rart du har mareritt. Du gir bort døde menneskers klær.
Tante Paulas koffert.
De antikke dukkene.
Smykkeskrinet hennes.
Hva skulle du gjøre med dette?
Ingenting.
Du skulle beholde det. ærlig talt, Sole.
Misforstå ikke.
-Jeg hadde ikke med meg kofferten. -Så hvorfor er den der?
Da jeg kom til tante Paulas hus...
Hva?
Jeg ville aldri trodd dette.
Å stjele de få tingene hun hadde, før hun var i graven.
Det er drøyt!
Ta ikke den.
Vi må kjøpe nytt kjøleskap.
Hvorfor ikke reparere det på bakrommet?
Det funker ikke.
Motoren bråker.
Jeg sa ingen skulle gå inn dit, det gjelder deg også.
Døra var åpen, jeg gikk inn for å finne en hammer.
-Har andre vært der inne? -Jeg tror ikke det.
-Du sa du skulle bli kvitt ham. -Jeg greide det ikke.
Tror du jeg liker å ha ham her?.
Kle på deg, alle kommer snart.
Hvorfor er du fortsatt sånn?
-Jeg er ikke i humør for selskap. -Ikke jeg heller, men det er jobb.
Vær ikke så lat.
Kom igjen, vennen, jeg skal hjelpe deg.
Hva er i veien?
Jeg kan ikke glemme det når han er så nær, på bakrommet.
Dette er beste måten å bli gal på. Og å gjøre meg gal også.
Du vet ikke hvordan det er å ha drept din far.
-Paco var ikke din far. -Lyv ikke for meg mer.
Jeg vet du gjør det for meg. Men vær så snill, ikke lyv.
Jeg lyver ikke. Han godtok deg som sin datter, -
- men han visste at han ikke var din biologiske far.
-Så han fortalte meg sannheten? -Ja.
Men det rettferdiggjorde ikke det han gjorde.
Jeg lover at jeg en annen gang skal fortelle deg alt.
Hva er vitsen i å sitte her?.
Hvem var min far?
-En fyr i landsbyen. -Kjenner jeg han?
Han er død.
Jeg skal fortelle deg alt.
-Jeg sverger. -Jeg tar deg på ordet.
-To mojitos. -Kommer.
Hva med deg, vennen? To til?
Med sitron. Det er perfekt.
-Vi må ha flere glass. -Jeg kan nesten ikke holde følge.
Er ikke Paula pen?
Her.
Takk.
Så deilig!
De er virkelig gode.
Med dine pupper og mine mojitos vil vi tjene en formue.
Vi burde ha kveldsåpent og live opp dette triste strøket.
Først får vi gjøre denne gjengen fornøyd. Ta en mojito.
De må ikke se deg!
Jeg vil gjerne treffe Raimunda og Paula.
-Sist så jeg bare føttene deres. -Og se på oppstyret du forårsaket!
Er det restauranten?
Hun sa det gikk bra, men dette hadde jeg aldri trodd.
Hun fortjener det. Hun har hatt det vanskelig.
-Bli i bilen og la ikke noen se deg. -Ingen kan se meg her.
Hva gjør du her? Så hyggelig!
Jeg har med tante Paulas ting. Jeg visste ikke noe om festen.
Et filmteam som har avslutningsfest. Jeg har laget mat til dem.
La oss legge vekk kofferten. Hvorfor gjorde du det?
Jeg har aldri beholdt noen av tantes ting -
-og langt fra gjemt dem for deg. -Jeg vet det. Jeg er lei for det jeg sa.
Hei, tante.
-Er det noe du vil ha? -Nei.
Jeg kan se at lysene blinker langt borte -
- de markerer tilbakekomsten min.
-Husker du det? -Hvordan kunne jeg glemme det?
Lenge siden jeg har hørt deg synge.
Jeg har aldri hørt henne synge.
-Er det sant? -Nei, aldri.
-Vil du gjerne det? -Hva tror du? Selvfølgelig!
Kom igjen.
Jeg kan ikke tro det.
Sitt der.
Stille! Sett dere. Hun skal synge.
God kveld.
Jeg vil takke teamet for den jobben dere har gitt oss.
Hjertelig takk.
Jeg har ikke sunget på veldig lenge, men jeg skal prøve i kveld.
Jeg er redd for møtet
med fortiden som vil
møte mitt liv
Din bestemor lærte henne den sangen.
Jeg er redd for de netter
som fylt av minner
lenker mine drømmer
Men den reisende som flykter
må før eller senere stanse på sin vei
og selv om den glemsel som ødelegger alt
har drept min illusjon
har jeg fortsatt et lite håp
og det er mitt hjertes rikdom.
Jeg kommer tilbake
med en rynket panne
og tidens snø som sølv på mine bryn
Føler
at livet er et øyeblikk
at tjue år er ingenting
at de feberhete øyne
som vandrer i skyggene søker deg og kaller deg.
Lever
med min sjel som klynger seg til et søtt minne
som jeg gråter for igjen.
Amigo Bilutleie.
Jeg må leie en varebil.
Hva slags og for hvor lenge?
Den billigste dere har. Og bare for en dag.
Ja.
Kan jeg få snakke med senora Raimunda?
Det er meg.
Emilio ga meg nummeret ditt så du kunne vise meg restauranten.
Jeg heter Carlos.
Du burde ringt tidligere, for en nabo har overtatt den.
Emilio fortalte meg ikke det.
Det er strategien hans, for tilfelles skyld.
Får jeg snakke med den som har overtatt den?
Hun har fri i dag. Ring Emilio, så forklarer han deg sikkert alt.
Takk.
Ha det.
Emilio, det er Raimunda.
Har en mann sett på restauranten?
Ja, men jeg stolte ikke på ham. Tror han ville ha den som skalkeskjul.
For dop, eller for å åpne et bordell. Jeg vet ikke.
Da jeg sa den ikke gikk bra, sa han det var enda bedre...
Hvorfor i all verden sa du det?
Jeg har tenkt å ringe deg i dagevis.
Jeg håper du forstår.
Jeg vet det ikke er slik en gjør ting, men jeg har tatt over restauranten.
Du? Hva mener du?
Jeg kan forklare det hele for deg.
Det var ikke riktig av deg.
Du har sviktet tilliten min.
Det er ingen unnskyldning, men da film- teamet dukket opp, var jeg desperat.
-Og nå når Paco har forlatt oss... -Har Paco forlatt dere?
Ja. Vi hadde en voldsom krangel. Jeg tror ikke han kommer tilbake.
Han dro samme dag som du reiste til Barcelona.
-Hvordan går det med deg da? -Jeg? Jeg er hysterisk.
-Klamrer meg til et strå. -Vel, vi får prøve å finne ut av det.
Si hva jeg skylder for måneden, så skal jeg sende det -
- men gi meg noen dager.
-Hallo? -Raimunda?
-Ja, hvem er det? -Augustina.
Jeg er i Madrid, og vil gjerne treffe deg.
Det er vanskelig. Jeg er opptatt i dag.
-I morgen? -Nei, hele uka er håpløs.
Ikke si det. Jeg er på sykehuset.
-Hva er i veien? -Jeg har kreft.
Legene fortalte meg det i gåt. Jeg må snakke med deg.
Si hvilket sykehus du er på. Jeg kommer i dag.
Sentralsykehuset.
Gud velsigne deg.
Gå opp du, jeg har hastverk. Gi dette til din tante.
-Hei, tante. -Hva gjør du her?.
Er det din mor som roper?
Kom til vinduet!
-Hva? -Jeg lar Paula bli hos deg.
Men jeg jobber.
Jeg må på sykehuset for å besøke Augustina. Hun har kreft.
Stakkars.
Paula tar med seg tantes ting opp. Ta vare på dem.
Jeg må gjøre et par ting, så kommer jeg tilbake.
Hils Augustina fra meg.
-Si at du har snakket med meg! -Ja da, masa.
Kan jeg komme inn nå?
Ja da, vennen.
Hvordan går det?
De åpnet meg, så lukket de meg igjen.
-Jeg visste at jeg hadde noe alvorlig. -Mist ikke håpet.
Blomstene er nydelige!
Du burde ikke tatt bryet. La dem stå der.
Jeg må be deg om en tjeneste.
Hva som helst.
Lukk døra.
Ta en stol.
Jeg lever ikke lenge -
- men jeg vil ikke dø uten å vite hva som skjedde med min mor.
Men hva kan jeg gjøre?
Du kan fortelle meg om hun lever eller er død.
Hvordan skal jeg vite det?
Spør din mor.
Min mor?. Hun er død!
Men hun viste seg for tante Paula -
- og tok seg av henne til hun døde. Det vet hele landsbyen.
Hvis hun skulle vise seg for deg, så spør henne om min mor.
-Det er alt jeg ber om. -Det du spør meg om er sprøtt.
Har du sett henne med dine egne øyne?
-Nei. -Og du bor tvers over gata.
Jeg tror hun skjulte seg for meg.
Men jeg hørte din tante snakke med henne tusen ganger.
Hvis jeg hører noe skal jeg fortelle deg det.
Men jeg tror ikke det vil skje.
Du skylder meg dette. Det er alt jeg ber om.
Jeg må gå. Jeg har mye å gjøre.
Vent, min søster vil treffe deg. Hun er her straks.
-En annen dag, jeg har hastverk. -Hun vil at du skal opptre på TV.
Du vet at hun jobber på "Hvor du enn er".
De vil overraske henne og tenkte på deg.
Dere var venninner som barn og gikk på en audition.
Det er nok til flere programmer med intervjuer, musikk og sanger-
-fra i går, fra i dag og fra alle tider.
Si til henne at jeg ikke liker TV.
Ikke jeg heller. Jeg skal si det, men glem ikke hva jeg har sagt.
Russerinnen elsker TV.
Jeg vet ikke om hun forstår noe, men hun er hypnotisert.
Det er noe med søppel-TV.
Når jeg begynner å se på det, kan jeg ikke holde opp.
Jeg føler meg verre og verre, men jeg er hekta. Det er som dop.
Måtte slutte å se på det om kvelden. Jeg fikk ikke sove.
All ropingen driver deg fra vettet.
Liker du dukker?
De ser ut som om de er fra en skrekkfilm.
De er veldig gamle.
Din mor lekte med dem da hun var gravid med deg.
-Hvorfor bodde ikke mor hos deg? -Vi hadde veldig lite penger.
Din bestefar dro til Venezuela for å jobbe. Jeg beholdt Sole -
- og din mor dro til tante Paula for å bo der.
-Hva har hun fortalt deg? -Ingenting.
-Hun liker ikke å snakke om det. -Går dere overens?
Det er bedre nå, men noen ganger er hun vrang, bestemor.
-Hun har temperament. -Hvordan gikk dere overens?
Da hun var liten var hun min øyesten.
Men da hun var tenåring -
- grodde hun av en eller annen årsak -
- vekk fra meg -
- inntil jeg mistet henne helt.
Din mor var ikke glad i meg.
Det gjør virkelig vondt når en datter ikke er glad i sin mor.
Det er derfor at det nå er bare dere to -
- du må være veldig glad i henne og det må hun føle.
Hvorfor er du kommet tilbake?
Fordi jeg var veldig ensom.
God ettermiddag.
Jeg trenger åtte meter plasttau -
-og noe teip. -Hvor mye teip?
-Fire eller fem ruller. -Greit.
Og en hakke og en spade.
Greit.
-Hvordan har du det, Raimunda? -Jeg er drittlei.
-Og Augustina? -Sprøyte gal.
Hei, mor!
-Hva driver du med? -Ingenting.
Hent et glass vann til meg, vennen.
-Noe imot at hun blir her i natt? -Nei, men hvor skal hun sove?
I ekstrarommet.
Paco kommer innom i kveld. Han vil snakke.
Jeg vil at vi skal være alene.
Greit.
Du sover her i natt.
Jeg må gå. Jeg har en lang kveld foran meg.
Jeg må be om en tjeneste i kveld.
Kan det ikke vente til i morgen?
Nei, men jeg betaler, som enhver kunde.
Nei kjære, du får rabatt.
-Men jeg visste ikke at du likte mus. -Jeg gjør ikke det.
Vel, hvis du ikke vil ha mus, hva vil du ha da?
Vi må legge fryseren i varebilen og ta den med til en søppelfylling.
Vi greier ikke det alene!
Vi ber naboene hjelpe oss. Ta på deg noe bekvemt.
l den ser det ut som du skal eksplodere.
Den stikker ut her.
Ta den på fortauet.
-Den glir! -Nei da.
Få den parallell med den.
Opp nå! En, to, tre!
Skyv!
Den er inne.
Pokker.
Skadet du deg?
Vel, hvem trenger en milt?
Hvor skal vi?
Til Jucar-elva.
-Hvor er det? -150 kilometer unna.
Det vil jo ta oss hele natta å dra dit og komme tilbake.
-Jeg betaler timelønn. -Bare for å bli med deg?
For å bli med til elva, grave et hull og begrave fryseren uten spørsmål.
Jeg er glad for at du stoler på meg, men livet mitt er komplisert nok!
Jeg har ingen jobb, ingen papirer, jeg må gå på gata for å overleve.
Du kunne spurt!
-Jeg spør nå. Hvor mye? -Du skulle spurt først.
Greit -
- la meg ta kveldene.
-Hvilke kvelder? -Drinkene om kvelden, i en måned.
Jeg beholder det jeg tjener på cocktailene. Du kjøper flaskene.
Greit, partner, men ikke et ord om dette.
Hva kan jeg gjøre? Jeg er din medskyldige nå.
Jeg har ikke drept noen, altså.
-Ikke fortell meg noe. -Jeg skulle ikke det.
Unna. Gi meg den der.
Herregud!
Jeg greier ikke mer. Jeg er død.
Ta en pause, jeg gjør det.
Hva gjør du her?
-Kan vi snakke? -Jeg er virkelig opptatt.
Kom inn.
-Hvordan har du det? -Som vanlig.
-Har du funnet ut noe? -Om hva?
Om det jeg spurte deg om.
Jeg trodde ikke at du mente det alvorlig.
Kan jeg få sette meg?
Ha medlidenhet med meg.
Jeg har det. All medlidenhet du vil ha, men be ikke om sprø ting.
Jeg vil bare vite om hun lever eller er død!
Jeg forstår at du med vinden og kreften har gått fra vettet.
Men ikke kompliser andres liv. Vi har nok å bakse med selv.
Den dagen dine foreldre døde i brannen -
- forsvant min mor.
Er ikke det et merkelig sammentreff?
Nei, det er bare et sammentreff. Du sa din mor dro om morgenen -
- og at det ikke var første gangen hun forsvant.
Din bestemor måtte oppdra deg fordi hun aldri var hjemme!
-Få meg ikke til å si mer. -Min mor dro den morgenen -
- men det var for å være sammen med din far i hytta.
Det er løgn.
-Ingen så henne. -Selvsagt ikke. Hun sørget for det.
Min mor hadde en affære med din far.
Hva sier du?
Det ville aldri min mor ha tillatt!
Derfor dro hun for å bo hos din tante Paula.
Det gjorde hun fordi tante ikke var frisk, men hun gikk aldri fra ham.
Det vet ikke du som ikke var der. Du hadde ikke kontakt med din mor.
Hun klagde over at du behandlet henne dårlig!
Jeg har hørt mye.
En gang hørte jeg en krangel mellom din mor og min.
Din mor sa hun kunne få ha din far, hun ga blaffen.
Og hun misunte henne ikke -
- fordi han var født til å såre de kvinnene som elsket ham.
Hva er det du vil si?
At dine foreldres død -
- og min mors forsvinning har en sammenheng.
-Hvorfor har du ikke gått til politiet? -De stiller mange spørsmål.
Og skittentøyet burde vi vaske hjemme.
Det er derfor jeg ikke vil på TV, selv om min søster insisterer.
Du og jeg må finne ut av dette.
Jeg må tilbake på jobben.
Tenk på det jeg har sagt.
-Hvordan går det med Paco? -Hva?
Han har det bra.
Burde vi ikke ringe tante og si vi kommer?
-Hun går aldri ut. -Vi burde varsle henne.
Hvorfor?
Uhøflig å bare dukke opp hjemme hos noen, selv om hun er din søster.
-Hva er det med deg og Sole? -Det handler bare om manérer.
-Både du og tante går meg på nervene! -Du er så vulgær.
-Hva har du med deg, Raimunda? -Mat til oss tre.
Hvorfor gjorde du det?
-Hvorfor roper du? -Er du på vei til å bli døv?
-Ja, jeg er døv. -Døv som en stokk.
Du skal klippe håret mit.
Hvorfor ringte du ikke? Jeg har en kunde.
Jeg har ikke hastverk. Og vi må snakke sammen.
-Om hva? -Om tante Paulas hus.
-Kan jeg få se på TV? -Ja, sett i gang.
Vi må få orden på alle papirene.
Bestemor!
-Jeg er her. -Vær stille, mamma er her.
Jeg hørte henne.
Hvor er russerinnen?
-Russerinnen? -En som hjelper meg.
Jeg sa min sønn ble utvist igjen.
Han skar opp dekkene til presten som underviser ham i religion.
Hun gikk, lot meg fortsette alene med håret mitt halvvasket.
-Hun må ha gått ut. -Plutselig forsvant hun.
Jeg skal gjøre det ferdig. Hun har klaustrofobi og må ut iblant.
Litt av en assistent. Betaler du henne?
Nei, hun får bo her.
Hun spiser og sover her. Jeg ga henne mors klær.
Du bør ikke ta inn folk du ikke kjenner.
Det har vi også sagt. Folk utnytter henne.
Se på russerinnen. Hun lever i luksus her.
Hvordan var Paco forleden?
Ikke hyggelig. Han kom for å hente klærne sine.
Jeg tror han bor sammen med noen, men jeg gir blaffen.
Hvorfor har du ikke fortalt at du har en russerinne?
Har vel glemt det.
Det er Augustina!
-God ettermiddag, Augustina. -God ettermiddag.
Vi har hørt av din søster at din mor var alenemor.
Min mor var hippie.
Hun giftet seg aldri.
Hun praktiserte fri kjærlighet.
Din mor hadde en venn som døde den dagen hun forsvant.
-Hvordan døde hun? -I en brann.
Det er mange branner i min landsby på grunn av østavinden.
Augustinas landsby er den vakre Alcanfor de las Infantas -
- som har landets høyeste nivå av sinnssykdom per innbygger.
Tror du at din mor kanskje var i mental ubalanse?
Når min mor ikke var bra og siden hun var hippie -
- så dro hun fra landsbyen.
Inntil en dag da hun dro og aldri kom tilbake.
Ja, for nesten fire år siden.
Vi er interessert i hennes venninne som døde -
- den dagen din mor forsvant. Fortell om det.
Om hva?
Vi vil gjerne at du forteller oss om kvinnen som døde i brannen.
-Det går rykter. -Jeg tror ikke på rykter.
Jeg vil at du forklarer det du sa til vår produsent.
Om kvinnen, hennes mann, sammen- hengen med din mors forsvinning.
Er det sant?
Jeg vil helst -
- ikke snakke om det. Det var antagelser fra min side.
Men du er her for å snakke om den kvinnen og din mor.
Jeg har ombestemt meg.
HUN KAN IKKE TRO SIN SØSTER
Hva er i veien? Du virker ubekvem, nervøs.
Augustina er også her for å fortelle oss -
- at hun har en dødelig sykdom. Er det ikke riktig?
Augustina har kreft.
Du har kreft.
Men vær ikke nervøs, du er blant venner.
Klapp for Augustina!
Augusta har et spesielt ønske. Om å få dra til en klinikk i Houston.
Men for å få dra til Houston, må du snakke ut.
Husk at du har inngått en avtale med denne kanalen.
Augustina kom for å snakke med meg.
Hun insisterer på at mor går igjen.
Hun vil jeg skal spørre henne om hennes mor.
Hun sa også at da hun forsvant hadde hennes mor en affære med far.
Visste du noe om det?
Nei...
Vel, mor fortalte meg etter...
Etter hva?
Etter...at hun fant det ut.
Se på meg.
Er det noe jeg burde vite som jeg ikke vet?
Massevis.
Men om jeg forteller det blir du irritert og vil ikke tro meg.
Jeg lover at jeg vil tro deg og ikke bli irritert.
Mor har vist seg hele tiden.
-For hvem? -Sett deg.
Hun var hos Paula inntil hun døde.
Hun ropte på Augustina og åpnet døra så hun kunne finne liket.
Hun la igjen penger til brød, betalte for begravelsen.
-Bestemor, er dette sant? -Ja.
Fortalte Augustina deg alt det?
Du tror meg ikke.
Augustina er gal!
Siste gang vi traff tante sa du selv at det var utrolig -
- at hun kunne leve sånn så sløv og blind som hun var.
-Husker du det? -Ja, men hva sier du?
At hun ikke var alene.
Hvem tror du laget kakene, la dem i krukker, -
- en til hver av oss?
Hvem tror du tok dukkene og tantes verdisaker før naboene tok alt.
Forstår du det nå?
-Har du sett henne? -Ja.
Er hun tilfeldigvis her, russerinnen?
Ja.
Hvor er hun?
Der inne.
Mor! Hva gjør du der nede?
Var ikke du død?
Jeg er kommet tilbake for å be deg tilgi meg.
Jeg visste ingenting om det. Jeg forestilte meg det ikke engang.
Kom igjen, Paula.
Den lille jenta mi!
Det verste er over.
Hun så meg og hun støtte meg ikke fra seg.
Nei.
Kom du virkelig tilbake for å be henne tilgi deg?
Og også for å være sammen med deg.
En dag kan du forklare det for meg.
Ja, og en dag håper jeg at du forstår meg -
- og at du tilgir meg også.
Jeg må snakke med henne.
Hvorfor går vi ikke tilbake?
Nå?
Javisst.
-Jeg har drømt om dette så ofte. -Det har jeg også.
Jeg vet ikke hvor jeg skal begynne.
Du er ikke noe spøkelse, er du vel? Du er ikke død.
Nei, vennen, jeg er ikke det.
-Det er en virkelig lettelse. -Men selv om jeg hadde dødd -
- ville jeg bedt deg om tilgivelse for at jeg ikke så hva som foregikk.
Jeg var blind.
Det fant jeg ut den dagen det brant.
-Hadde du virkelig gått fra far? -Ja.
Jeg holdt ikke ut utroskapen hans. Den ettermiddagen det brant -
- ringte du og snakket med tante.
Som vanlig spurte du ikke etter meg.
Jeg ble sint og sa til din tante at du var hjerteløs.
Da jeg snakket stygt om deg -
- forsvarte -
- din tante deg -
- og fortalte meg alt.
At din far forgrep seg på deg -
- at du ble gravid -
- og at Paula -
- er din datter og din søster.
Jeg kunne ikke tro det.
Hvordan kunne noe så grusomt skje foran øynene på meg -
- uten at jeg innså det?
Så forsto jeg alt.
Jeg forsto tausheten din og hvorfor du ble så fjern.
Jeg forsto hvorfor din far dro til Venezuela.
Han kunne ikke takle skammen over det han hadde gjort her.
Jeg forsto hvorfor du etter å ha giftet deg med Paco -
- dro til Madrid. Og ikke ville ha noe med oss å gjøre.
Jeg hatet deg for at du ikke merket noe.
Og du hadde rett, vennen.
Da jeg fikk vite det, ble jeg helt vill.
Jeg dro til hytta for å klore ut øynene hans!
Jeg fant ham sovende med Augustinas mor, utslitte begge to.
De så meg ikke.
Jeg tente på hytta.
Det var en vindfull dag, så på kort tid fortærte flammene alt.
De hadde ikke tid til å våkne opp.
Er asken i graven din -
- Augustinas mor?.
Ja.
Etterpå -
- vandret jeg rundt i landskapet noen dager -
- og gjemte meg -
- som et dyr.
Jeg tenkte å melde meg -
- men først gikk jeg til Paulas hus for å treffe henne.
Hun var i en elendig forfatning.
Da hun så meg ble hun overhodet ikke forbauset.
Jeg kom fra fortiden, hvor hun levde.
Hun hilste på meg som om jeg nettopp hadde gått ut av døra.
På grunn av tragedien mistet hun den lille fornuften hun hadde.
Jeg kunne ikke la henne være alene, så jeg ble der og stelte for henne -
- inntil hun døde.
I landsbyen tror de at du er en ånd.
Det er det gode med overtroiske steder.
Det var enklere for meg å gjøre som de sa enn å fortelle sannheten.
Jeg trodde jeg ville bli arrestert.
Jeg kunne ikke tro at ingen ville etterforske det eller straffe meg -
- selv om jeg hele denne tiden -
- har levd i en levende skjærsild.
Best å ikke si noe.
Det er for tidlig å dra til landsbyen. Vi burde ikke komme dit i dagslys.
Hvorfor kjører vi ikke langs elva? Det er så lenge siden jeg så den.
Den er ikke hva den var. Den er tørr.
Hvordan vet du det?
Fordi det er tørke over hele Spania. Vet du ikke det?
Vi pleide å komme hit på piknik. Husker du det, Raimunda?
Ja.
-Det var mye mere vann da. -Jeg fortalte deg at den var tørr.
-Skal vi spise noe? -Ikke til meg.
-Jeg spiser en kake. -Jeg også.
Dette var din fars favorittsted.
-Pacos? -Ja.
Den var det eneste han savnet.
Denne elva.
Jeg er glad for at han hviler her.
Hvis Paula var i live og kunne se oss nå -
- se oss sammen... Ville hun blitt så glad.
Har du alltid hatt så stort bryst?
Ja, siden jeg var liten.
Jeg husker at du hadde mindre.
-Har du fått gjort noe? -Nei! For en ting å si!
-Bestemor, brukte du sykkelen? -Ja, en halv time hver dag.
-Det er godt for blodtrykket og hjertet. -Hva sa Paula?
Hun lo seg nesten i hjel.
Ha det.
-Det er tante Paula... -Ikke begynn.
Jeg tar den.
Gjem mors tallerken og bestikk.
-Hvem er det? -Augustina.
Vi spiser kveldsmat.
Unnskyld at jeg forstyrrer.
Stå ikke der ute.
Takk.
God kveld.
-Sett deg. -Takk.
Jeg kom for å be om unnskyldning for programmet.
Du skulle ikke deltatt. Det var ikke riktig.
Jeg vet det. Det er ingen unnskyldning -
- men de tilbød å sende meg til Houston. Der kurerer de alt.
Jeg kunne ikke gjøre det. Jeg ville heller dø alene i huset mitt, i fred -
- og være i stand til å se dere i øynene.
-Mor, jeg går til sengs, greit? -Ja, gjør det.
-Vil du ha kveldsmat? -Nei, takk.
Jeg hørte dere skal selge huset.
Vi tenkte på det, men nå når vi er her...
Er det så mange minner.
Vel, jeg må gå.
Hvorfor blir du ikke en stund?
Jeg må til pleieren for å få injeksjonen min.
I Madrid ba de meg lære å gjøre det selv, men jeg greier det ikke!
Din søster er utilgivelig. Å la deg være alene sånn.
Ikke nevn henne.
Da jeg ikke sa det de ville på TV, snakker hun ikke til meg.
Hun er svært sint på meg. Men jeg er enda mer sint på henne.
Med god grunn.
Jeg misunner dere to.
Dere står hverandre så nær.
Irene!
-Jeg har lengtet etter å se deg. -Her er jeg.
Jeg hørte om problemet ditt og kan forestille meg hvor ensom du er.
Veldig ensom.
-Hvis bare Paula hadde vært her... -Jeg er her for å ta meg av deg.
Vær ikke bekymret, jeg låste den.
-Var du hos pleieren? -Nei, jeg er svært trett. l morgen.
I morgen vil du ha svært vondt.
-Har du medisinen og sprøytene? -Ja, jeg kjøpte alt i Madrid.
Bra, jeg skal gi deg sprøyten.
Jeg ble født i denne senga.
Min mor sov her.
Jeg vet det og jeg er så takknemlig.
Vi må snakke sammen, Irene.
Om alt du vil.
Men si ikke til noen at jeg er tilbake.
Vær ikke bekymret.
Takk for at du ikke snakket om meg på TV.
Det er vår sak.
Riktig -
- og ingen andres.
Mor, det er meg, slipp meg inn!
Hva gjør du her? Kom inn!
Jeg har savnet deg.
-Skal du bli her? -Ja, til det er slutt.
Augustina er meget syk. Etter det jeg gjorde mot hennes mor -
- er å ta meg av henne til hun dør det minste jeg kan gjøre.
Jeg har ikke fortalt deg om Paco og hva jeg har gjort.
Jeg døt etter å få høre alt, men gå nå.
Jeg får se deg hver dag. Sammen skal vi greie oss.
Ja.
Jeg trenger deg, mor.
Jeg vet ikke hvordan jeg kunne leve i alle disse årene uten deg.
Ikke si det.
Jeg begynner å gråte -
- og spøkelser gråter ikke.