De-a lungul anilor, mi s-a spus în multe feluri:
Pisica Diavolească.
Cuceritorul Blănos.
Chupacabra.
Bigamul Friskie.
Şi Asasinul Roşcovan.
Dar pentru cei mai mulţi... Eu sunt Motanul Încălţat!
Un proscris.
CĂUTAT
Nu te voi uita niciodată... Margarita.
Adică, Rosa.
Scuze. Cred că ar trebui să plec.
Nu poţi fugi întruna...
...Motan Încălţat!
Ce pot spune? Am fost un motan obraznic.
Un fugar nelegiuit... ascunzându-mă mereu.
Căutând o cale să-mi reabilitez numele.
MOTANUL ÎNCĂLŢAT
Şi voi avea această şansă,
în noaptea asta fatidică.
Festivalul Focului
şi al puiului
Aici, pisi, pisi!
Raoul.
Ia uite ce a adus pisica.
O, stai... chiar aia este pisica!
Leche, te rog.
Ce faceți aici, señor? Aţi pierdut ghemul de lână?
Amuzant.
Un leche imediat, la domnul.
CĂUTAT -MOTANUL ÎNCĂLŢAT 500 RECOMPENSĂ
Nu caut probleme.
Sunt doar un motan umil, aflat în căutarea următoarei mese.
Poate unul dintre voi, domnilor, mă poate ajuta să procur ceva?
Tot ce vei procura în seara asta sunt probleme... Motan Încălţat.
Dacă unul dintre noi i-ar spune şerifului că eşti în oraş,
am împărţi recompensa.
Aţi supărat motanul.
Nu vreţi să supăraţi motanul!
Biserica Sf. Mihai tocmai a ridicat o statuie de aur
a Fecioarei din Guadalupe.
Nu fur de la biserici.
Orfelinatul de băieţi a primit sfeşnice de argint,
grozave pentru casa ta.
Nu fur de la orfani.
Ce spui de Jack şi Jill?
- Şşş! Eşti nebun? - Ce anume?
Infractorii proscrişi Jack şi Jill
au pus mâna pe... nişte boabe de fasole fermecate.
Nu glumi cu mine despre boabele de fasole fermecate!
Mi-am petrecut jumătate din viaţă căutându-le. Nu există.
Nu, motanule. Noi le-am văzut.
Acestea... sunt boabele de legendă.
Legendar
Din ele creşte un vrej către Ţinutul Uriaşilor
şi Gâsca de Aur.
Gâsca de Aur.
O pradă ca asta te-ar aranja pe viaţă.
Pe toate cele 9 vieţi.
Arată-i ouăle de aur.
Nu!
Te rog, mi-ai arătat destul.
Doar un motan cu dorinţă de moarte ar fura boabele de la Jack şi Jill.
Singura dorinţă pe care o am e să-mi plătesc o veche datorie.
Şi asta e şansa mea.
Acum...
... unde îi găsesc pe aceşti Jack şi Jill?
Îmi pare rău... nu avem camere libere.
Păi, cred că una tocmai s-a eliberat.
Am vrea un mic dejun european, din partea casei.
Şi nici să nu vă gândiţi să vă zgârciţi la brioşele acelea mici.
DNUL JACK ŞI DNA JILL
Nu avem brioşe mici.
Ştii, Jill...
... m-am gândit.
Descarcă-te.
Eu... după ce terminăm cu treaba asta cu boabele de fasole fermecate
şi luăm toate ouăle alea frumoase, de aur...
Continuă.
... vreau să o lăsăm mai moale cu infracţiunile şi crimele.
Adică, e distractiv, dar...
... vreau un micuţ.
Un micuţ ce, Jack?
Un micuţ ca noi, Jill. Îl vom creşte sălbatic, ca pe o veveriţă sau aşa ceva.
Sfinte Frijoles!
Chiar există.
De când ai căzut pe dealul ăla şi ţi-ai rupt coroana,
vorbeşti numai prostii!
Ar ajuta să avem încă un trăgător în timpul ambuscadelor.
Poate că am tăiat prea adânc... şi ţi-am scos creierul din cap.
Ce se întâmplă?
Dacă e fată, va avea ale tale puternice...
Nu!
Tu, tu, tu! Stai pe loc!
Cum să călăresc şi să împuşc cu un copil în braţe?
Există nişte rucsacuri acum. După cum văd eu lucrurile...
Boabele alea sunt ale mele!
... trăim doar o singură dată. Ce dovadă mai bună a dragostei noastre...
Pe mine?
Tu să mă rupi în două?
Tu să mă plesneşti pe mine?!
Căutaţi ceva?
Nu.
Nu vorbesc engleză.
Vei plăti pentru asta!
Chupacabra!
- Chupacabra! - Eşti o femeie nebună!
Boabele alea fermecate erau prada mea!
Mi-ai spulberat şansa de a obţine ouăle de aur.
Labele sus.
COMPETIŢIE DE DANS Marţi seara
Prea bine.
Dacă e să fie o competiţie de dans,
mă voi întrece cu tine până la moarte!
Cum îndrăzneşti să-mi arăţi Cutia cu Nisip?!
Alo!
Mă simţi?
Teme-te de mine... dacă îndrăzneşti.
Mă loveşti în cap cu o chitară?!
Eşti femelă?
Amator.
Uau!
Señorita, așteaptă!
Permite-mi să-ţi cumpăr nişte leche! Eu sunt un cuceritor, nu un luptător.
Alo?
Te ascunzi de mine?
Şi mie îmi place să mă joc.
Simt că ne asemănăm...
Simt ceva familiar.
Ceva... periculos.
Ceva...
... ce miroase a mic dejun.
A trecut mult timp, frate.
Hopa Alexandru Mitică.
Cum îndrăzneşti să mi te arăţi?
Ştiu că eşti supărat. Ai tot dreptul.
Dar mă bucur să te văd, Motanule.
Ai cizme noi?
Nu! Sunt aceleaşi cizme pe care le-am purtat când m-ai trădat.
Trădat?
M-ai lăsat bucăţi pe un pod, înconjurat de soldaţi!
S-a scris şi un cântec!
Dar îţi aminteşti cum am ajuns pe podul ăla?!
Eram fraţi! Fraţii au grijă unii de ceilalţi!
Hopa!
Aminteşte-ţi de ce suntem aici.
Trebuia să-mi dau seama.
Eram gata să pun laba pe boabele fermecate
şi tu ai trimis diavoliţa asta atractivă ca să intervină.
Eşti blestemul vieţii mele!
Stai. Ascultă-mă.
Da, am trimis-o pe Pisi să te aducă aici.
Dar ea nu e un hoţ obişnuit.
E Pisi Pernuţe-Moi.
Cea mai moale atingere din Spania.
E un toc cam înalt pentru un mascul, nu crezi?
Cu talentul lui Pisi, sabia ta şi creierul meu,
avem şanse.
Motanule, ştii că nimeni nu a furat
din Castelul Uriaşului şi a mai trăit să povestească.
Vrei să supravieţuieşti? Ai nevoie de un plan.
Şi eu am studiat asta toată viaţa mea. Ştii doar.
Fii sincer.
Fără mine, nu ştii nici măcar unde să plantezi boabele.
Dar Jack şi Jill ştiu. Sunt pe drum.
Urcăm pe vrej ca proscrişi şi coborâm legende.
Deci, ce spui?
Parteneri?
Nu. Niciodată.
Îmi pare rău, înţelegi? Cât timp îmi vei purta ranchiună?
Au trecut 7 ani! Asta înseamnă 35 de ani în anii unei pisici.
Ai nevoie de mine! Şi eu am nevoie de tine.
Motanule! Ai idee ce păţeşte un ou în închisoarea San Ricardo?
Îţi spun doar atât, prietene.
Nu se termină uşor.
Adiós... Hopa Mitică.
O, e de rău. E de rău.
Nu-ţi face griji, am eu grijă de asta. Ştiu să vorbesc pe limba lui.
... tristă poveste cu minciunile
şi coaja ta unsuroasă cu miros de şuncă veche!
Ar trebui să te sparg pentru...
Uite ce am găsit.
Cineva şi-a uitat banii.
O, eşti periculoasă.
Hopa spune că îţi place pericolul.
Gândeşte-te la toate buclucurile în care putem intra.
Noi doi, împreună.
Putem fura multe ouă de aur.
Şi... îmi eşti dator.
Îţi sunt dator?
M-ai lovit în cap cu o chitară.
Regret povestea cu chitara.
Bine, te iert.
Deci... te bagi?
E o singură problemă mică, micuţă, mititică.
Şi care este aceea?
Tu lucrezi pentru ou!
O, haide, Motanule. Ce s-a întâmplat între tine şi Hopa de a fost aşa rău?
Mă tem că în cazul meu şi al lui Hopa,
cicatricele sunt prea adânci.
Totul a început acum mult timp.
Nu trebuie neapărat să-mi spui toată povestea vieţii tale.
Ar trebui să iei loc.
Povestea mea e uneori... dureroasă.
Bine, începem.
Era într-un an în care ploaia nu căzuse.
Vântul era puternic şi coşuleţul era mic.
Zile întregi am rătăcit,
o pisicuţă înfometată, fără lapte, fără mamă
şi fără cutie cu nisip.
Până am ajuns să mă odihnesc la casa copiilor pierduţi.
ORFELINATUL SAN RICARDO
Numele ei era Imelda.
Şi ca o mamă m-a primit în inima ei şi m-a crescut ca pe copilul ei.
Linişte.
Linişte!
Era un înger al bunătăţii.
Linişte!
În majoritatea timpului.
Vreau să vă fac cunoştinţă cu un nou băiat, care ni se va alătura.
E în regulă, micuţule. Arată-ţi faţa.
Haide.
Şi acela a fost momentul în care l-am cunoscut pe...
Hopa Alexandru Mitică.
Hei, Pufosule! Stai pe locul Mititelului Albastru.
Chiar e necesar?
De ce nu vă luaţi de cineva pe măsura voastră?
Cine te-a întrebat pe tine, mic dejun?
Nu uita ce zice Imelda, Mititel Albastru.
Dacă eşti furios, fii doar nervos.
Să-l învârtim.
Vă rog, nu mă învârtiţi. Nu mă învârtiţi!
Nu din nou! Nu! O să-mi vărs gălbenuşul!
Chiar dacă mi-a luat boabele, oul mi-a luat apărarea.
Am decis atunci...
... că îl voi apăra mereu.
Uau!
A fost foarte impresionant. Mersi!
Hei, băiatule ou!
Era ceva legat de acest mic ou ciudat care mă intriga.
O, tu erai. Le colecţionez de luni întregi.
Nu poţi ştii când ai noroc.
Sunt boabe fermecate.
Alo?
Acum le vei spune şi celorlalţi copii că eu cred în magie?
Nu? Cum te numeşti?
Nu prea vorbeşti mult, nu-i aşa?
Cred că îţi voi spune Scânteie.
Pufosule?
Zoltar!
Ce spui de Motan?
Mintea lui Hopa era plină de imaginaţie şi invenţii.
Sunt 15 metri până acolo, jos?
Pornim. Dă-mi un...
Motanule!
Uită-te la mine, Motanule! Zbor!
Vorbea de legende şi aventuri ce depăşeau
cele mai sălbatice vise ale mele.
Când voi găsi boabele fermecate, va creşte din ele un vrej
direct în nori,
unde un uriaş înspăimântător şi temut îşi ascunde cea mai preţioasă comoară...
... Gâsca de Aur.
O, Gâsca de Aur. Doar unul.
Doar unul din ouăle ei de aur m-ar putea aranja pe viaţă!
E destinul meu, Motanule.
Nu pot explica, dar simt că locul meu e acolo, sus.
O, băiete. E ciudat.
E un vis solitar.
Nu am nevoie de o greutate care să mă tragă înapoi.
Ce faci?
O, frate, e tare. Chestia pe care o faci cu ochii, e splendidă.
Bine, lasă-mă să mă gândesc o secundă. În regulă, bine.
E nebunesc, dar...
... iau în considerare... un parteneriat.
Am nevoie să ştiu un lucru.
Poţi să-ţi iei angajamentul ăsta?
Sí, pot.
O, poţi vorbi! Mă ajuţi să mă ridic?
Prima regulă a Clubului Boabelor,
nu vorbeşti despre Clubul Boabelor.
A doua regulă a Clubului Boabelor
e că nu vorbeşti despre Clubul Boabelor. Eşti pregătit?
Pregătit.
Din această zi, va fi cunoscut.
Niciodată singuri, mereu împreună.
Hopa şi Motanul...
... fraţi pentru totdeauna!
Şi din acel moment...
... am fost uniţi într-o aventură grozavă să găsim boabele fermecate!
Ajută-mă să mă ridic.
Pune oul pe mine.
Hopa era cel deştept...
- Doamne Dumnezeule! - Nu l-am văzut!
- Asta a durut! - ... şi eu eram cel dibaci.
Sunt spart!
Avem boabe roşii, boabe verzi, boabe de cafea, boabe lima, dar nu fermecate.
Vrei o boabă de jeleu?
Mulţumesc.
Să le găsim însemna totul pentru noi.
Aproape că uitasem cel mai important lucru.
Suntem eu şi cu tine, Motanule.
Eu şi cu tine.
Dar nu le-am găsit niciodată.
Şi pe măsură ce treceau anii, goana după boabe fermecate
părea din ce în ce mai mult a fi visul unui copil.
Când eram adolescenţi, Hopa şi cu mine căutam buclucuri
şi le găseam deseori.
E a treia oară luna asta, Imelda. Data viitoare vor face închisoare.
Sunt doar copii.
Sunt hoţi.
Sunteţi mai buni de atât.
Cred în voi cu toată inima mea.
Vă rog, nu mă dezamăgiţi.
Urăsc locul ăsta! Abia aştept să scăpăm de aici.
Aruncă o piatră... Te va face să te simţi mai bine.
O, Doamne! Ar trebui să mergem.
Din instinct, am reacţionat.
A salvat-o pe mama lui Comandante.
A salvat-o pe mama lui Comandante!
A salvat-o pe mama lui Comandante.
Ai salvat-o pe mama.
Señor Motan e un erou!
Azi vedem că vitejia şi curajul se pot afla în orice mărime!
Nu am ştiut că un singur moment îmi va schimba întreaga viaţă.
Astea sunt pentru tine, băiete.
Poartă-le ca pe un simbol al cinstei şi al justiţiei.
Te voi face mândră, mamă.
M-ai făcut deja, Motanul meu Încălţat.
Cât de ciudat era să îi dai cizme unei pisici,
dar, uau, arătam bine!
Şi pe măsură ce calea mea se lumina mai mult,
calea lui Hopa se întuneca mai mult.
Mulţumesc, Comandante.
Ai grijă ce anturaj ai.
Ştiu! Nu trebuia să încerc asta fără tine.
Nu mai furi acadele. Deja devine serios.
Ai dreptate! Trebuie să fim deştepţi.
Trebuie să gândim la scară largă.
Am pândit argintăria şi e perfect!
Tu şi cu mine, intrăm şi ieşim în cel mult 50 de secunde!
Pune astea deoparte! Asta e casa noastră.
Oamenii ăştia nu ne-au greşit cu nimic!
Casa noastră? Bine, da, înţeleg acum.
Primeşti nişte cizme fandosite şi acum eşti prea bun pentru mine.
Nu e adevărat.
Nu ne-am născut aici. Suntem orfani!
Nu ne avem decât unul pe celălalt,înţelegi?
Suntem mai buni de atât.
Dar suntem parteneri.
Suntem fraţi.
Dar eu nu mai fur de acum.
Dar Hopa nu avea să renunţe aşa uşor.
Am probleme, Motanule!
Datorez bani Mititelului Albastru şi găştii lui.
Vin! Ajută-mă să sar zidul.
Ajută-mă să sar zidul. Grăbeşte-te! Grăbeşte-te!
BANCA SAN RICARDO
Am luat totul. Am reuşit. Să mergem!
Cum mi-ai putut face asta?!
Ţi-am făcut o favoare! Putem, în sfârşit, să plecăm de aici!
Sunt banii oamenilor! Sunt tot ce au ei!
Faci de ruşine cizmele alea!
Comandante, pot să-ţi explic!
Arestaţi-i!
Grăbeşte-te! Du-te la pod!
- M-ai păcălit! - Trebuia! Nu mi-ai dat de ales!
Mama...
Micuţule.
Ai grijă!
O, nu.
Motanule. Nu mă pot ridica.
Motanule! Ajută-mă. Nu mă pot ridica!
Stai pe loc!
Motanule, salvează-mă!
Salvează-te singur.
Am pierdut în acea zi tot ceea ce iubeam.
Fratele meu.
Onoarea mea.
Casa mea.
Nu mă gândeam decât la dezamăgirea din ochii mamei mele.
Şi de atunci sunt un fugar.
Oul m-a trădat.
Minciunile lui m-au costat totul.
Sunt trează!
Crezi că eu nu vreau să repar trecutul?
Nu pot să cobor.
Nu trece nici măcar o zi
fără să mă gândesc la ce am pierdut.
Mi-am pierdut cel mai bun prieten.
Singurul prieten.
Înţeleg acum. Am fost lacom şi disperat, te-am dezamăgit.
Chiar şi pe mine însumi.
Îţi cer doar o a doua şansă.
Dă-mi a doua şansă şi te voi ajuta să te revanşezi
faţă de cei din San Ricardo.
Te rog, Motanule.
Dă-mi voie să-ţi arăt ce a însemnat pentru mine prietenia noastră.
- O voi face. - Grozav.
O voi face pentru mama mea şi pentru San Ricardo, nu pentru tine.
Nu suntem parteneri şi nu suntem prieteni.
Bine. Promit că de data asta nu te voi dezamăgi.
Da!
Cred că ne-am recuperat Clubul Boabelor.
Ar fi bine să meargă planul lui Hopa.
Ascultă, tu fă-ţi griji doar pentru partea ta. Nu o da în bară.
- Ce este? - Iarăşi masca?
Nu am nevoie de sfaturi de modă de la Dnul Cizme Prăfuite.
Haide, Motanule. Acum!
Ceasurile noastre biologice ticăie, dragă.
Trebuie să vezi imaginea de ansamblu.
Am depus mult efort pentru corpul meu.
Arăt bine şi nu am de gând să renunţ la asta aşa uşor!
- Ce este? - Priveşte.
O să începem încet.
Hai să ne prefacem că avem un copil.
Excelent!
Nu am timp să stau acasă şi să mă ocup de scutece şi şosete.
Nu va trebui. Voi fi eu tatăl care stă acasă.
Avem zece purceluşi flămânzi în spate.
Exersează cu ei. Opreşte şi hrăneşte-i.
- Rasol e preferatul meu. - Grăbeşte-te!
E un animal drăgălaş.
De ce nu-ţi foloseşti ghearele?
Taci! Mă ocup de asta!
- Foloseşte-ţi ghearele! - Taci.
- Ghearele!! - Nu am gheare, bine?!
Sunetul ăsta l-a scos Rasol?
Gata, gata. Somnoros, somnoros, porcuşor mare şi gras.
Tu faci pe dădaca.
Pernuţe moi.
Deci?
Salutare, boabe de legendă.
Să mergem.
Măi, măi, măi. Uite ce avem aici, Jill.
Ne-aţi deranjat copilul!
Şi mi-aţi luat boabele.
Bombă cu cârnaţi!
Veţi plăti pentru asta! Pisici sugătoare de suflete!
Fă-i semn oului!
Da!
- Bine. - Pe locuri.
- Fiţi gata. - Hai!
Dumnezeule!
În regulă, animal de companie. Dă-mi boabele.
E adevărat că pisicile cad mereu în picioare?
Nu! E doar un zvon răspândit de câini!
Păi, să aflăm.
Ţi-am spus că nu te voi dezamăgi!
Credeţi că s-a terminat? Ha!
Era cât pe ce!
Acum!
Trebuie să ajungem la podul ăla! Ţineţi-vă bine!
- Nu e niciun pod! - Aveţi încredere în mine.
Hopa!
Vom muri!
Urăsc pisicile.
Asta înseamnă război!!
Castel al Uriaşului...
... sosim.
Trebuie să-i recunosc meritul oului.
A fost muncă în echipă. Hopa încă mai are gheare...
Adică, defecte. Asta am vrut să spun, nu gheare. El nu e pisică.
- Nu că ar fi ceva... - Nu vreau să vorbesc despre asta.
Am înţeles.
Bun, ar trebui să fim aproape!
Uitaţi-vă după nori ciudaţi!
Mi se spune Pisi Pernuţe-Moi fiindcă îţi pot fura tot
şi nu ştii c-am fost acolo.
Pisi?
Nu eşti atât de bună cum se spune.
Eşti mai bună...
Îţi voi respecta intimitatea.
Îţi spun.
Eram doar o pisică fără stăpân,
dar aveam gheare frumoase.
Într-o zi, un cuplu drăguţ m-a luat acasă.
Îmi dădeau lapte în fiecare dimineaţă.
Mă iubeau.
Poate că le-am zgâriat draperiile sau m-am jucat prea dur cu hamsterul.
Nu ştiu de ce au făcut-o.
Dar mi-au tăiat ghearele.
Oamenii care au pisici sunt nebuni.
Opreşte trăsura! Cred că aici e!
Îţi vine să crezi, Motanule?
După toţi aceşti ani!
Poftim. Vreau să le plantezi tu.
Ăla... e un nor ciudat.
Bine! Asta e! Se întâmplă, grăbeşte-te!
Pe aici!
Bun, bun. Haide.
23 împărţit la profunzimea norului.
Gaură! Chiar aici.
Acum pune boabele.
Aşează-le cu grijă.
Nu una peste alta. Magia e sensibilă.
În regulă, bine. Foarte bine. Acum daţi-vă înapoi.
Ce se întâmplă?
Poate că magia s-a şters în buzunar.
- Imposibil! - Bine, bine. Să nu intrăm în panică.
Am citit undeva că plantele au sentimente.
Haide, spune-i ceva frumos.
Bine.
Lasă-mă să mă gândesc o secundă.
Bună, plantă micuţă.
Băieţi?
Hopa!
- Nu îl văd. Tu îl vezi? - Nu îl văd niciunde.
Vorbeşti ciudat.
E de la aerul rarefiat!
Veniţi aici! E grozav!!!
Norul, îmi gâdilă nasul.
Asta pentru că sunt efervescenţi! Cine ştia?
Haide.
Te-am prins!
Miau.
Hei, Motanule. Ce zici? Să mă bărbieresc?
Lasă-mă să-ţi arăt ceva.
Undeva acolo jos sunt doi copii...
nu ştiu, poate orfani.
Şi stau pe un deal, uitându-se la nori,
visând la viitor.
Ei doi eram noi doi, Motanule.
Eu şi cu tine.
Băieţi!
Cred că aţi vrea să vă uitaţi la asta.
Castelul Uriaşului.
Bun, e vremea să-mi pun costumul.
Hopa!
Mă voi potrivi de minune cu ouăle de aur.
Nu-i aşa că e genial?
Hopa, nu porţi lenjerie!
Ce? Ți-e ruşine? Mie nu.
Mai ştii când toţi râdeau de Clubul Boabelor?
Şi cine râde acum? Noi!
Uau!!!
Aceea este ţinta noastră.
Nu mai vorbeşti ca un spiriduş.
Presiunea aerului e normală aici.
Să mergem.
Ăsta e planul, voi luaţi ouăle de aur. Eu mă lupt cu uriaşul.
Nu e niciun uriaş... e mort de ani.
- Poftim?! - Nu ai citit ce trebuia?
"Jack şi Vrejul de Fasole, Capitolul 14: Uriaşul îşi doarme Marele Somn."
Cârcel la gleznă.
- Ce a fost asta? - I se spune Marea Teroare.
E monstrul care păzeşte Gâsca de Aur.
Legenda spune că, dacă te uiţi la el, te transformi în piatră.
Dar nimeni nu ştie, pentru că nimeni nu a plecat viu de lângă el!
Urmaţi-mă şi faceţi linişte.
Şşşşş! Hopa!
Nu am ce face. Materialul se freacă şi mă ciupeşte!
Am nevoie de pudră!
Cum vom ajunge dincolo?
Şampanie.
Noroc!
Nu-ţi face griji. Te apăr eu.
Cum? Îl loveşti în cap cu chitara?
Te rog. Nu mai pomeni de chitară.
Prindeţi-mă!
Grăbeşte-te!
Ascundeţi-vă!
Nu vă uitaţi la el!
- Hopa! Taci! - Mă hiper-ventilez!
Am spus că nu pot să respir şi tu mi-ai tras ăla peste gură!
Trebuie să te aduni. Haide!
Bine.
Uită-te la asta. E un paradis al ouălor!
E aşa frumos, simt că aici e locul meu!
Ouă de aur.
Luaţi cât de multe puteţi.
Credeam că vor fi de mărimea celor de găină.
Îţi poţi imagina să faci unul ca ăsta? Au!
Motanule!
Şi cum le vom scoate de aici?
Nu ştiu.
Doamne.
Gâsca de Aur.
Uitaţi-vă la ea. Nu e frumoasă?
Scumpa mea dragă.
Cred că te place.
Să o luăm.
Este Gâsca de legendă.
Nu ştim ce se întâmplă dacă o luăm.
Ştiu ce se întâmplă dacă nu o luăm... nu obţinem nimic.
Băieţi, băieţi, face aur. O luăm!
Încă puţin!
Ţineţi-vă bine!
Vine!
Fugiţi!!!
Pisi!
Ce faci?
Ţine-te bine!
Vino încoace, tu.
Te-am prins!
E a mea acum!
Bună!
O, nu! Zboară, gâsculiţă, zboară!
Nu! Nu trebuia să fie aşa!
- Motanule? - Nu.
Scuze.
Mersi, Roşcovanule.
Poate că ar trebui să-l tăiem.
Uită-te la asta. Cred că ţi-ai căpătat familia pe care ţi-o doreai, Jack.
Ai auzit? Cred că tocmai mi-a spus tati.
- Seamănă cu tine, Jack. - Mulţumesc.
Ce este?
Cred că ăsta este semnalul nostru.
In cinstea răsplătirii celor din San Ricardo!
În cinstea bogăţiei!
Olé!
Tu.
Eu?
Da, da, scumpo!
Unu, doi, cha-cha-cha!
Trei, patru, cha-cha-cha!
Unu, doi...
Am un singur cuvânt pentru tine, Pisi Pernuţe-Moi... Mi-au!
Ştiu că ai o reputaţie de seducător, domnule Bigam Friskie.
Sunt cunoscut şi ca... Cuceritorul Blănos!
Dar asta înainte să te cunosc pe tine.
Nu mă cunoşti. Nu sunt cine crezi tu că sunt.
Mă interesează doar să procur ceva.
Uită-te în ochii mei şi spune-mi că te interesează doar aurul.
Motanule...
Pisi...
Dumnezeule!
Parteneri noi!
Nu te lăsa atrasă de magnetismul lui animalic. Concentrează-te!
Deci, m-am gândit, domnişoară Pernuţe-Moi,
atunci când o vom lua pe căi diferite, putem s-o facem...
... împreună.
Motanule, trebuie să pleci, acum.
Nu trebuie să mă mai respingi. Poţi avea încredere în mine.
Aplauze pentru legendele din San Ricardo, Hopa şi Motanul! Am reuşit!
- Eu mă retrag, băieţi. - Pisi! Mai rămâi cu noi.
Nu, simt că vine un ghem de blană.
Bine, distracţie plăcută!
Ar trebui să îi acordăm intimitate.
Nu credeam că vom ajunge aici.
După toate prin câte am trecut,
să reuşim asta, împreună...
E bine că mi-am recuperat fratele.
Da. Aşa e.
Păi, avem o zi mare mâine.
Lucruri emoţionante.
Ar trebui să ne odihnim.
Noapte bună, Hopa.
Canasta!
Sunt încă viu!!!
Jack şi Jill.
Pisi?
Hopa!
Vă voi găsi.
Pleacă de aici!
CĂUTAT -MOTANUL ÎNCĂLŢAT 500 RECOMPENSĂ
Pleacă!
Ce vrei? Aur? Am aur!
Oul încearcă să ne mituiască.
Cu propriul nostru aur.
Tot ce vrem e un mic dejun.
Cum îţi plac ouăle, dovlecel?
Hopa, nu!
Bună, Motanule.
Surpriză!
Ce se întâmplă?
E o petrecere surpriză şi surpriza e pentru tine.
Se pare că pisica a ieşit din sac.
Aţi plănuit totul?!
O, da! Toţi lucrează pentru mine.
Am petrecut mult timp în închisoare, pregătind asta.
- Mi-ai întins o cursă. - Desigur că ţi-am întins o cursă.
Crezi că totul a fost ca să obţinem aurul şi să-ţi reabilitezi numele?
Mica aventură a fost pentru un singur lucru...
Răzbunare.
Nu ai ştiut, Motanule, dar eu am fost mereu acolo.
Ai vrut să plăteşti o datorie veche, Motanule? Păi... şi eu la fel.
De ce ai face asta?
M-ai lăsat pe podul ăla!
M-ai abandonat!
Cum rămâne cu "fraţi întotdeauna"?!
Am avut încredere în tine!
Acum ştii cum e
să ai încredere în cineva şi să fii înjunghiat în spate.
Gărzi!
Motanule Încălţat, eşti arestat pentru jaful de la Banca San Ricardo!
Consideră asta ultima întâlnire a Clubului Boabelor.
Ar trebui să te fac omletă cu ceapă!
Nu trebuia să te întorci.
Micuţule! Stai.
Nu te lupta cu ei, te rog.
Mamă! Ascultă-mă. Pot explica.
Nu. Motanule. Gata cu fuga.
Te rog, nu îmi mai frânge inima şi asumă-ţi ceea ce ai făcut.
Îmi pare rău, mamă.
Te-am dezamăgit.
Labele sus!
Întoarce-te încet.
Mai încet!
Treci în cuşcă, încet.
Atenţie, toată lumea! Dacă puteţi să vă apropiaţi.
Doamnelor şi domnilor, vă prezint... legendara Gâsca de Aur!
Pisi. Şi tu?
Aur pentru toată lumea!
Avem aur proaspăt şi fierbinte, oameni buni!
Veniţi aici! Luaţi cât e cald!
Ouă! Ouă! Ouă!
O pălărie.
O curea.
Şi două cizme,
cândva simbol al cinstei.
O sticlă de menta pisicii?!
E pentru glaucomul meu.
Aici e locul tău, proscrisule.
Şi aici vei sta, pentru totdeauna.
Nu, nu. Nu te opri din cauza mea.
Se pare că oul a obţinut ce a vrut.
Te referi la Hopa?
Nu-i spune numele! Împărţeam celula cu chestia aia mirositoare.
Cea mai fericită zi din viaţa mea a fost când a plecat el.
Până am realizat că mi-a furat boabele fermecate.
Stai! Tu aveai boabele? Cine eşti tu?
Cum te numeşti?
Andy Vrej-de-Fasole!
Prietenii îmi spun Jack.
Am dat vaca familiei pentru boabele alea.
Însă nu era vaca familiei mele.
Era a altcuiva. Am primit de la 8 la 10 ani.
Mereu să ştii care e vaca ta.
Om nebun. Trezeşte-te!
Ce altceva mai ştii?
Suntem toţi pierduţi, mulţumită puturosului ăluia!
I-am spus să nu ia Gâsca, dar el vroia doar răzbunare!
Să nu ia Gâsca. De ce?
Marea Teroare! E mama Gâştei de Aur.
O, nu.
Va vrea sânge,
când va veni după puiul ei.
Gardian! San Ricardo e în mare pericol! Trebuie să asculţi!
Linişte... tu!
Taci.
Deschide uşa.
Aruncă arma.
Foarte bine.
Dă-te la o parte.
Pisica Diavolească!
Bună încercare.
Sper că mă poţi ierta.
Scuzele sunt acceptate!
Nu am timp pentru tine.
Trebuie să salvez oraşul de Marea Teroare!
Aşteaptă, Motanule!
Nu vezi? Sunt aici pentru că...
Sunt aici pentru că m-ai făcut să realizez
că e ceva de care îmi pasă mai mult decât de aur.
Ceva?
Bine. Cineva.
Are aproape 70 de cm, poartă tocuri.
Frumos?
E foarte frumos.
E bine făcut?
- Un armăsar? - Da.
- Tigru? - O, frate.
Dar asta nu ne face chit.
Nu mişcaţi!
Ba da, ne face.
Nu, nu, nu, nu ne face.
Te-am salvat!
Îmi erai datoare.
Nu mi-ai spus despre Hopa.
Acum îmi eşti datoare de două ori.
- Ceri mult efort din partea mea. - Ştiu. Dar merit!
Nu scapi, Motanule Încălţat!
Ai greşit cizmele.
Pisi!
Acum suntem chit!
Urmează prognoza meteo din San Ricardo.
Şansele ca o gâscă uriaşă să distrugă oraşul sunt de...
100%
Niciodată singuri, mereu împreună.
Hopa şi Motanul...
Fraţi pentru totdeauna!
Hai, draga mea. Să plecăm de aici până apare Mama.
Ar trebui să te transform într-un sandviş cu salată de ouă!
Dezgustător!
Dă-mi gâsca, Hopa.
Mă tem că nu se poate.
Mama e pe drum şi când va ajunge aici,
s-a zis cu San Ricardo şi cu tot ce-ai iubit vreodată!
Să te răzbuni pe mine e una, dar de ce să-i faci rău Imeldei? Orfelinatului?
Asta e casa noastră.
Casa ta, vrei să spui.
Eu n-am aparţinut niciodată acestui loc.
Am plănuit să plecăm de aici,
dar apoi ai devenit erou şi ai renunţat la prietenia noastră, pentru locul ăsta.
Nu mi-ai lăsat nimic.
Hopa... regret că te-am rănit.
Dar nu te răzbuna pe oamenii ăştia. Poţi fi mai bun de atât!
- Ba nu pot. - Fii serios!
Îl cunosc pe adevăratul Hopa.
Felul în care ai văzut lumea! Inventatorul! Visătorul!
Ce s-a întâmplat cu acel Hopa?
Cred că e prea târziu.
Niciodată nu e târziu să faci ce trebuie.
Împreună putem salva San Ricardo!
Te pot ierta, Hopa... dacă mă ajuţi acum.
Serios?
După câte ai îndurat din pricina mea?
Dovedeşte-mi că înăuntrul tău încă se află un ou bun.
Voi încerca.
Ochelari, verificat.
Trece puiul peste pod. O voi face pe mamă să ne urmeze.
Bine. Dă-mi o...
Motanule!!
Mamă Gâscă!
Stai!
Urmează-mă şi te voi conduce la puiul tău.
Nu!!! Nu pe acolo!
Micuţule, ajutor!
Ţine-te bine! Te-am prins!
Acela e băiatul meu!
Vino cu mine. Ştiu unde ţi-e puiul.
Poftim. Uite!
Hopa, măreşte viteza!
Încerc, Motanule! Încerc!
Scuze, cap de ou, noi vrem mai mult decât ouă.
Aşa că, ce-ar fi să ne dai gâsca aia!
Hopa!
Luaţi-o de pe mine!
- Frumoase scheme. - Ce te-ai face fără mine?
Nu mişca!
Comandante!
Vă pot explica.
Motanule! Te vei întoarce în temniţă, chiar cu preţul vieţii mele!
Hopa, grăbeşte-te!
Aproape că am ajuns. Aproape că am ajuns!
- Motanule, ajutor! - Hopa, ţine-te bine!
Motanule!!!
Iată-ne încă o dată aici, nu-i aşa, Motanule?
De data asta n-am să te mai las în urmă, Hopa.
Îmi pare rău, Motanule.
Am stricat totul.
Sunt un ou stricat.
Nu sunt o persoană.
Nu sunt o pasăre. Nu sunt nici măcar un fel de mâncare.
Nu ştiu ce sunt.
Eşti ceea ce-ai fost dintotdeauna.
Fratele meu.
Fraţi pentru totdeauna.
- Nu ne poţi salva pe amândoi. - Ba da, pot! Ţine-te bine!
Motanule, trebuie să salvezi puiul, altfel Mama va distruge San Ricardo.
Asta trebuie să faci.
N-am să-ţi dau drumul, Hopa.
Ştiu că n-ai s-o faci.
Aşa că n-am să-ţi dau de ales.
Hopa!
Îmi pare atât de rău.
E teafără.
Hopa?
Am ştiut dintotdeauna că eşti bun pe dinăuntru.
La revedere, Hopa.
El e. Motanul Încălţat.
Ne-a salvat din faţa uriaşei gâşte!
Sabia sa e precum fulgerul strălucitor!
Se spune că are 10 vieţi.
Încălţămintea sa e făcută din cea mai bună piele corintiană.
El bea doar lapte gras.
Ce lăptic bun.
Nu e un proscris. Ne-a salvat!
Miau?
Un cadou pentru tine, mama.
Trebuie să plec. Soldaţii vor veni după mine.
Sunt atât de mândră de tine, fiule.
Azi, ai înfruntat trecutul cu vitejie şi onoare.
Ţi-ai meritat pe deplin cizmele.
Şi oamenii ştiu că tu eşti cel mai mare erou din San Ricardo.
Am făcut-o pentru tine, mama.
Te voi iubi mereu.
Şi eu pe tine.
Motanule!
- Uitaţi-l! - Îl văd!
Ne mai vedem noi, Pisi Pernuţe-Moi!
Mai curând decât bănuieşti.
E o pisicuţă tare rea.
Aceasta e povestea unui motan care a devenit erou.
Un proscris care s-a închinat justiţiei. Şi un cuceritor al femelelor frumoase.
Un mare... mare cuceritor.
Serios. E o nebunie.
Eu sunt Motanul Încălţat!
Şi numele meu va deveni... legendă!
MOTANUL ÎNCĂLŢAT
Cutia cu sclipici
Litiera