Zanič pojem.
Čisto v redu je bilo, Henry.
Ne znam peti kot ti.
Seveda ne. Ker poješ tako kot ti.
Ati pravi, da pojem kot bi hodil po jajcih.
Ati se je le hecal.
Obožujem tvoj glas. Oba obožujeva tvoj glas.
Kaj pa "Jingle Bells"? To znaš zapeti.
Mami!
Henry.
"...še tretjič in in reče:
'Kaj mi daš, če tudi tokrat slamo spredem zate?'
'Ničesar več ti ne morem dati,' odgovori dekle.
'Torej, če postaneš kraljica, mi obljubi svoje prvo dete.'
'Kdo ve, če se bo to kdaj zgodilo?' si je mislila mlinarjeva hči."
Ne! Mami! -Henry. Henry.
Ničesar ne moreš storiti. Ničsesar. -Spusti me! Mami!
Ničesar ne moreš storiti. Poslušaj. Poslušaj me.
Nimam veliko časa.
Bil si v avtu. Vrtel se je. In naenkrat
si bil doma in bilo je dva tedna nazaj
in si gledal sebe. Kako ti očka in mami bereta.
Potoval si skozi čas, okej? Ravno tako kot sem jaz k tebi prišel.
Jaz sem ti, Henry. Razumeš? Potem, ko si odrasel.
Ista oseba sva.
Vem, da je težko razumeti, a nekega dne boš.
Moj bog.
Sedaj pa moram iti.
A ne rabiš se bati, Henry. Vse bo v redu, obljubim.
Pomagajte fantku!
Tole pa ni bilo hitro. -Pojma nimaš.
Okej.
Torej, Božični večer. Imaš načrte?
Ja, ja. Velike načrte.
Še kaj? -Ne, hvala.
Vesel Božič. Hvala.
Dobro jutro, Chicago. ChiTown radio, ura je 8 zjutraj.
Na vrsti: Novice in šport.
Vse kaže na topel prvi pomladni dan tukaj v Vetrovnem Mestu.
Oprostite. Iščem kaj o izdelavi papirja v Kelmscottu.
Naš knjižničar za posebne zbirke vam lahko pomaga.
Prosim?
Henry?
Da?
Henry.
Ti si.
Rekel si, da se bo to zgodilo.
In naj se vedem normalno, a se ne vedem ravno normalno.
Oprostite. Nimam pojma, kdo ste.
Jaz sem Clare.
Clare Abshire.
Torej. Vem, da me ne poznate.
Poglejte, vem kako čudno vam je. Čudno je tudi zame.
Ampak...
Ali bi večerjal z menoj, in ti lahko razložim?
Henry, to večerjo načrtujeva že dolgo.
Zares?
Šla bova v Beau Thai. Tvoje najljubše.
Pa je res.
Izgleda, kot preživljaš težke čase.
Veš, vse bo v redu.
Torej, "da" za večerjo?
Okej.
-Ja.
Ja.
Torej Beau Thai, ob sedmih.
Se vidiva.
O, sranje.
Hej. -Oh, ne.
Greš kam, drekač?
Ne bi se trudil.
Ja? Zakaj ne?
Boš videl. -Utihni.
Centrala, enota 11. -Nadaljuj, 11.
Tu imam...
Jezus Kristus.
Bi še en kozarec vina? -Z veseljem. Hvala.
Oprosti. Zadržali so me.
Si v redu? -Ja, nič takšnega.
Hvala.
Saj razumeš, zakaj te ne poznam?
Seveda.
Ko si starejši, greš nazaj, kjer sem še deklica.
Za mene...
Torej, poznam te, odkar sem bila stara 6 let.
Odkar si se prikazal na travniku za hišo modish staršev, kjer sem se igrala.
Ti naj ne bi pil.
Zakaj?
Ja, rekel si mi, da je Dr. Kendrick rekel, naj nehaš piti.
Ker povzroča, da potuješ.
Kdo je Dr. Kendrick? -Tvoj zdravnik.
Osvoji Bergerja za svoje delo na genetiki. On... On ti pomaga.
To je preveč.
Oprosti.
Rekel si mi, naj bom pazljiva, jaz pa nisem.
Zapisala sem vsakokrat, ko si prišel na obisk.
Kar verjetno storim, ali bom storil, precej pogosto.
Zadnjč sem te videla pri 18-ih.
Zdi se, da se pogosto vračaš na ista mesta.
Ja, je kot gravitacija.
Veliki dogodki te vlečejo k sebi.
Jaz sem velik dogodek.
Bi se zdelo.
Clare, da?
Da.
Ali se lahko za trenutek pretvarjava da je to prvič, ko se spoznava?
Okej.
Seveda.
Le to je...
Le to je, da si moj najboljši prijatelj.
Ljubim te že celo življenje.
Ali je to res potrebno? -Da. Štej do 1000.
Okej.
Ena.
Dve.
Tri.
Štiristo.
Šeststo.
Osemsto.
Tisoč.
Bi rada pijačo?
Nočem pijače.
Bog, tako mlad si.
Še enkrat mi povej.
Kako se spoznava?
Starejši si, ko se spoznava.
Morda ti ne smem povedati.
Mislim, da moram vedeti.
Kdo je tam?
Pozdravljen, Zemljan.
Mark, ti idiot.
Clare, ne bom te ranil. Le ne vrzi ničesar vame.
Kdo si, kako veš moje ime, in zakaj ne moreš priti ven?
Mi prosim podaš odejo?
Morda raje pokličem mamo.
Ne, ne, ne. Ne pokliči mame, prosim. Le odejo mi podaj in grem proč.
Zakaj rabiš odejo?
Časovni potnik sem.
Iz prihodnosti sem.
In ko prispem, ne morem vzeti obleke.
Časovni potniki ne obstajajo.
Ja, obstajajo.
Še več, midva sva prijatelja. V prihodnosti.
Ko si že dama. -Sem lepa?
Da.
Zelo.
Dokaži, da si iz prihodnosti.
Torej, ime ti je Clare Abshire.
Rojena 24. maja, 1972.
Starša sta Philip in Lucille... -Torej veš stvari.
To še ne dokaže, da si iz prihodnosti.
Okej.
Ta vikend tvoj brat, Mark, ki je prava tečnoba,
pade z drevesa in si zlomi roko.
Ja, ampak do takrat ne bom vedela, ali govoriš po pravici.
Če ostaneš dovolj dolgo, me boš videla izginiti.
Saj si komaj prišel.
Pridem spet.
Velikokrat.
Še več.
Naslednič bom tu v torek ob 16h.
In super bi bilo, če bi mi prinesla, ko prideš, obleko.
Nekaj, česar ata ne bo pogrešal.
Me veseli.
Ne skrbi za to. Že nekaj časa je konec.
Čudno je tole.
Nikoli te nisem spoznala v teh letih. Torej, poznam te le kot to
zrelo, svetovljansko osebo.
Tekmujem s samim seboj.
Ne.
Bil si nekako moj perfekten moški.
Ne morem se privaditi.
Stalno čakam na to, da boš izginil.
Oh, zgodilo se bo, zagotovo.
Kakšen je občutek?
Torej, vem kako je, gledati kako izgineš.
Toda kako je biti vedno tisti, ki odhaja?
Včasih je kot bi se prehitro postavil na noge.
Mravljinci v rokah in nogah, in potem jih ni več.
Včasih se zdi, kot bi za trenutek izgubil pozornost...
In potem se znajdeš nekje gol.
Morda si že bil tam, morda še nisi.
Ne veš, kako dolgo bo trajalo, zato začneš hoditi,
dokler ne najdeš obleke.
Potem si kot vsi ostali.
Le naplavljen si nekje ves sam, čakaš da spet izgineš.
Ampak vidiš ljudi iz preteklosti.
Ljudje, ki jih ni več, kot tvoja mami.
To že, vendar ne moreš spremeniti, kar se jim zgodi.
Poskusil seem. Vseeno se zgodi.
Lepo je. Hej. -In to je Charisse, moja cimra.
Živjo. -Moj najboljši prijatelj.
In odlični kuhar za nocoj. -Welcome.
Ker jaz ne kuham.
To moraš vedeti vnaprej. Krasno deckle, a toasta ne zna narediti.
Gomez? -Ja, kratko za Gomolinski.
Res lepo te je spoznati.
Midva te nisva želela, a je to edini način da vidiva Claire.
Prosim ignoriraj ga.
Hočeš malo vina? -Ne, hvala.
Kaj pa vode?
Da, lahko. -Ja?
Nisi povedala, kako lušen je.
Ni tako lušen. In ne govori veliko.
Ničesar nisem izbezal, razen da je knjižničar.
Morda, če bi ga nehal zasliševati...
Nikoli nisi imela fanta. Vsako minuto prebiješ z njim.
Le zanima me, kje je trik. -Pusti jo.
Soodvisna je kot mi vsi. Si mislil, da se bo izognila?
Ne vem.
Le zdi se mi, da ni tako lušen.
V redu, lahko že namočimo krompir?
Ali hočeš počakati, da je zelenjava gotova?
Kje je ponev? -Kako naj vem, kje je?
Lahko pomagaš. Očisti. -Saj ne živim tu.
Ti... -Prvič, moški sem.
Drugič, sem gost.
Marec 1984
19. nov. 1987
3. JULIJ 1990
Bereš moj dnevnik?
Sem ti rekla, da je to zasebno.
Nisem bral. -No, izgledalo je, kot da si.
Iskal sem datume.
Datume, ko te pridem obiskat.
Da lahko deklici na travniku povem. Če sem tako pobemben,
bi ji rad povedal, kdaj pridem, da ne bo rabila čakati.
Jezus, oprosti. Ne vem, kaj mi je bilo.
Bolje, da grem.
Rada bi, da ostaneš.
Tam si bil celo noč.
Daj, razbij ga. -Hej, poglejte tole.
Daj no, peder je. Razbij ga. -Oh, ne.
No, dajmo.
Hej, hej, hej. Narazen, narazen.
Henry. -Gomez.
Kaj počneš?
Prekleti homofob.
Stari, kaj za vraga imaš na sebi?
Kateri datum je? -Kako misliš, "kateri datum je?"
Katero leto? -Kako misliš, "katero leto?"
Pozabi. Rabim nove obleke. -Ja, roza ti ne pristaja. Hej.
Kam greš sedaj? -Odpiram ključavnico.
Zapri vrata.
Mi poveš, kaj za vraga se tu dogaja? Na čem si?
Resno.
Hej, veš, če imaš problem, ti morda lahko pomagam.
Ja, seveda.
Briga me zate, a za Clare mi ni vseeno.
Povej mi, kaj pomeni vse to? -Hočeš vedeti? Povedal ti bom.
Ker bova prijatelja dolgo, dolgo časa.
Najbolje, da kar izveš.
Izvem kaj? -Starejši izgledam, ne?
Zato, ker sem.
Prišel sem nazaj v to noč iz prihodnosti.
Časovni potnik sem.
Moj bog, res si zmešan.
Začelo se je, ko sem bil star 6 let.
Imam napade. Izginem. Potujem skozi čas.
V to noč sem prišel iz 2003. Katero leto je?
1995. Tole mi ni všeč. -Izgubim se v času.
Nikoli ne vem, kdaj se bo zgodilo, ali kje bom pristal.
Moram vlamljati, krasti obleke od prvega mimoidočega.
Storil sem marsikaj.
Nekaj ne štima s teboj. -Da, res je.
A do Clare mi je več, kot si lahko misliš, zato ne rabiš skrbeti
Uf, hej, potolažen sem.
Poslišaj, v prihodnosti, se Charisse in jaz poročiva?
Izgubim lase? Kaj pa Charisse?
Ne bom ti povedal stvari iz tvojega življenja.
Če veš stvari vnaprej, se ti zmeša. -Nakladaš sranje, se zavedaš?
Čez minuto si boš premislil. -Ja? Zakaj pa?
Hej. -Hej.
Charisse je šla ven. -Henry tukaj?
Ne, v knjižnici je. -Ne poroči se z njim, Clare.
Kaj? -Ne poroči se s Henryem, okej?
Ni me še vprašal. -Ja. Veš o čem govorim.
Ljubim ga.
Pridi sem.
Zvečer sem ga videl v Vic-u.
Skleda smeha. Najprej pretepe tipa, nato vdreva v vojaško trgovino.
In potem mi pove, da je časovni potnik.
Saj veš, ker potuje skozi... čas.
Si mu verjel?
Ne dokler ni izginil pred menoj, razumeš?
Torej, kar izginil je.
Ja, težava je to.
Praviš, da veš za to? -Vem že zelo, zelo dolgo.
Okej, nimam pojma kaj za vraga se dogaja, v redu?
Ne rabim vedeti, kako cela reč deluge, ker me briga.
A če predpostavim za trenutek da se nam ni vsem zmešalo...
Karkoli Henry že ima, ni...
Ni dobro.
Celo življenje ga že čakam in sedaj je tu.
Se je že zgodilo. Ne morem tega spremeniti, tudi če bi hotela.
No, na slabšem si kot sem mislil.
Morda sem pa res.
Tip mi je ukradel denarnico. Moja denarnica!
Tisti tip mi je ukradel denarnico. Ustavite vlak!
5 OPORNIH TOČK LBJ
Oprostite.
Ste vi Annette DeTamble? -Da.
Ljubim vas.
Torej, vaše delo. Vaše petje.
Imate krasen glas.
Hvala. Cenim to.
Ljudje me navadno ne prepoznajo. Vsaj na metroju ne.
Jaz sem Henry.
Hecno.
Mojemu sinu je ime Henry. A ima komaj 3 leta.
Spoznal sem dekle.
In odkar sem z njo, se počutim varnega.
Že dolgo se nisem tako počutil. Od otroštva.
Želim, da bi vas slišala peti.
Morda me nekega dne bo.
Vesel sem, da sem vas spoznal.
Enako.
Poskrbite, da dekle ve kako čutite do nje.
Vaš sin vas ljubi zelo močno.
Vem.
Je kdo tam?
Očka?
Kaj počneš tukaj?
Skrbelo me je.
Večkrat sem te klical.
Boleham.
Da.
Poklical sem okester.
Povedali so mi, da si na bolniški od septembra.
Avgusta.
Težko je igrati violino.
Tole ne bo pomagalo.
Seveda bo.
Hočeš enega? -Ne.
Ne pijem več.
Škoda.
Tu sva delila entuziazem.
Najprej mora nekdo priti in tole očistiti.
Kaj skuhati. Mislim, sploh kaj ješ?
Morda bi rad, da se oglasim bolj pogosto?
Te peljem k zdravniku?
Pomagam pri računih? Kaj? -Ne.
Ne? "Ne," kaj - vse? Ali le deloma?
Najprej uredi svoje življenje preden začneš pridigati o mojem.
Poročil se bom.
Kdo bi se poročil s teboj?
Ali ve za...? -Ve vse o meni.
Vse.
Ime ji je Clare.
Clare Abshire. Umetnica je.
Rad bi ji dal mamina poročni in zaročni prstan?
Zato sem tukaj. In mislim, da bi bilo mami všeč.
Kako bi ti vedel, kaj bi bilo mami všeč? Komaj si jo poznal.
Poznal sem jo.
Še vedno jo poznam.
Ravno sem jo videl na metroju.
Vidim, kako me potiska v vozičku. Tudi s teboj jo vidim.
Ni vedno prekletstvo, tole kar imam.
Zakaj ji torej ne preprečiš da bi sedla v tisti avto?
Bi, če bi lahko. Saj veš.
Stokrat sem jo videl umreti.
Nikoli ne pridem dovolj zgodaj.
Še vedno jo pogrešam.
Pogrešam jo vsak dan.
Jaz tudi.
Henry.
Nikoli v življenju nisem želel stvari, ki jih ne bi prenesel izgubiti..
A je prepozno.
Ne zato, ker si čudovita, pametna in perfektna.
Ne počutim se več samega.
Bi se poročila z menoj?
Ne.
Ne mislim resno.
Samo poskusila sem. Poskusila sem to reči...
Uveljaviti svojo svobodno voljo. Jaz...
A svobodna volja želi tebe.
Torej, "da?" -Da.
Seveda.
Tisočkrat, "da."
Si že kdaj uporabljal pištolo? -Ne ravno, jaz...
Halo? -Mami, doma smo.
Pripravi se, moj prijatelj.
Moj bog. Tale obleka izgleda kot bi preživela vojne.
Sem ti rekla, da jo pošlješ. -Mami, v redu bo.
Henry, nočem težiti, je kaj novega o tvojem očetu?
Uredili bomo sedežni plan. -Nisem prepričan, da bo prišel.
Škoda. Lahko bi se pridružil pri lovu.
Tako naj bi se možje povezovali.
Philip. -Povleci.
Philip, tukaj so.
Si pripravljen? Pravi cirkus je.
Pripravljen, gospod.
Upam, da veste, kaj vse boste prejeli. S Clare, namreč.
Ne razumem najbolje.
Njena mati in jaz je nisva najbolje pripravila na resnični svet.
Nisem prepričan.
Zdi se, da zna kar dobro poskrbeti zase.
To je lepo slišati.
Ali kdaj lovite?
Ne. Nikoli.
Morda vas lahko kdaj vzamem s seboj.
Z veseljem. Da.
Ponavadi sem jaz tisti, ki ga lovijo.
Saj veste, kaj pravijo.
Življenje je lov.
Dobro jutro. -Jutro.
Sedite.
Kaj lahko storimo za vas?
Odrežite. -Vse?
Ja, jutri se poročam. Moji ženi so všeč kratki lasje.
Čestitam.
Pa poglejmo, kaj se da storiti. Poskusimo osrečiti, obadva.
Vaše torbe? -Že v redu. Hvala
Dobro.
Oči. Prišel si.
Hja...
Verjetno bom spoznal njene starše?
Njen oče je Republikanec.
In lovi.
O, bog.
Samo trenutek. Valij moram vzeti. -Valij? Je to pametno?
Ne bo poroke brez ženina.
Čudak.
Vse v redu tam notri?
O, sranje.
Dovolite mi, dame. -Hvala.
Ti lasje, od nekdaj so bili trmasti. -Mami. Nehaj že, okej?
V redu je.
Toda, moj Bog, si lepa.
Ko te Henry zagleda, kako hodiš do oltarja,
bo izgubil zavest.
Lahko preverite pri fantih?
V redu. Oh, bog.
Okej. O, sranje.
Ste pripravljeni? -Ja. Vse nared. V redu smo.
Super dan za poroko, ne? Rože izgledajo čudovite, in vse.
Vsi že čakajo spodaj. Kaj naj rečem Clare?
Rabimo morda še kakšne... pol ure, da se očedimo in...
In potem, saj veš, nadenemo hlače, in potem bomo nared.
Pet minut.
Grem povedat Clare.
Iz katerega leta si?
Izgledaš kot moj dedek. -Ne skrbi. Vse se izide.
No, super.
Le upam, da nihče ne opazi sivih las. Nimaš časa za britje.
Ne vem, kje so.
Vso srečo, ljubica.
Sive lase ima.
Kaj za vraga? -Ne preklinjaj. Na poroki sva.
Danes smo se zbrali da počastimo poroko Henrya in Clare.
V družbi družine, prijateljev in pred bogom, izmenjajta naslednji zaprisegi:
stati ob strani, od tega dne naprej, v bogatstvu in revščini,
v dobrem in slabem, v bolezni in zdravju.
In sedaj bi rad povabil svojo ljubo hčer
in svojega uglajenega zeta na plesišče.
Pozdravljen, tujec.
Oprosti, da me ni bilo na ceremoniji.
Saj si bil.
Želiš, da bi bil jaz on?
Saj si.
Ne vem, ali sem bigamist.
Mislim, da se lahko z isto osebo poročiš, kolikorkrat ti je ljubo.
Oh, ne. Prosim ne.
Končno.
Clare. -Kdo drugi neki?
Prinesla sem ti puranje stegno. Naš kuhar je specialist za purana.
Tako vsaj pravijo vsi.
Oči ga je hranil za kosilo.
Zadnje dni me ignorira, zato mislim, da si ga ne zasluži.
Tudi mami ignorira.
Alicia pravi, da se bosta tokrat zares ločila.
Ne bosta.
Nikoli mi nisi povedal česa takšnega.
No, nočem, da bi skrbela, če ni potrebno.
Morda bi se morala ločiti.
Da, morda.
Si poročen?
Da, sem.
Je tvoja žena tudi časovni potnik? -Ne. Hvala bogu, ne.
Jo ljubiš?
Da. Zelo močno.
Kaj je narobe?
Nič. Le upala sem, da si poročen z menoj.
Kdaj razmišljaš o času?
Čas leti, Alec.
To je njegovo delo.
S teboj sem bil na travniku.
Si bil?
Ljubosumna si bila na mojo ženo.
I was.
Včasih sem se tolažila
da si poročen z neko debeluško z brki.
Hja, to je moj tip.
Le tako naprej.
To je super, fantje. Hvala. -Ni za kaj.
Ljubi?
Za njim, Charlie.
Pridi nazaj, svinja prekleta.
Nazaj si.
Sem zamudil Božič?
Ja. In novo leto.
Henry, dva tedna te ni bilo.
Nisem mogel nazaj. Vse sem poskusil.
Celo napil sem se, da bi sprožil.
Ni delovalo, kajne.
Moram iti.
Že? Komaj prišla si.
Vem, razstavo imam čez 2 tedna. Jeremy je našel atelje zame.
Tule je premajhno. Tu ne morem več delati.
In, Henry, moje življenje se ne ustavi, ko te ni.
Nisem rekel, da se.
Se lahko pogovoriva o tem? -Pogovoriva?
Tu sedim že dva tedna, čakajoč na pogovor.
O čem bi rad govoril?
Na primer, kako težko je tu sedeti in čakati nate?
Grem na delo.
Super bo. Brez skrbi. -V redu. Hvala, gospod.
Lahko noč. -Lahko noč.
Ja, ne morem verjeti. -Ja.
Ne bova imela dovolj časa. -Časa za kaj?
Nekje v Ameriki, bo kmalu nekdo morda postal multimilijonar.
Dober večer, vsem skupaj. Sem Dave Long. Torek je...
Henry, ne moreš biti tukaj. -Nekaj morava gledati.
TV ti bo sprožil napad. -Nekaj morava gledati
Za jackpot, morate storiti le... -Kaj je to?
ZMAGOVALNIH PET
Vso srečo.
Kaj si storil?
Prva zmagovalna številka je...
Sedemnajst. -Sedemnajst.
Nato:
Morda 23. -Številka 23.
Ali celo 32.
Naslednja je 32.
Nemogoče, da je 40. -In nato 40.
Ne bi smela biti 12. -In naša zadnja številka je...
12.
Tukaj so zmagovalne številke:
17, 23, 32, 40 in 12. -Ravno si zadela 5 milijonov.
Ne moreš tako.
To je... To je goljufija.
Okej. Potem jo raztrgajva. -Ne.
Poglej, veliko slabih strani je pri mojem stanju.
A tole ni ena od njih.
Čudovite štukature v vsaki sobani.
Ali ni krasna?
To ni to.
Všeč mi je. -Ena ti bo še bolj.
Le poglej tekamin. S posebnim "uau" faktorjem.
Detajli, arhitektura, okna.
Čudovito je. -Ne, ni ta.
Hvala.
Le poglejte posest. Ne bo čudovita spomladi?
Torej, malo manjša je od ostalih vendar glede šarma nima para.
Glavni vhod v hišo je sicer zadaj.
Kjer je tudi čudovit vrt.
Poglejte vse to. Kamin. Kako lepo stopnišče.
Široke deske na tleh. Krasno.
Clare.
Doma smo. Vidiš garažo? To je tvoj atelje. Pridi. Pridi.
Pridi, no.
Tam je torej vrt.
In tamle moj atelje. -Oh, bog.
Gre vam dobro, izgleda. -Tole je...
Meta? -Da.
In črno zate.
Koliko teh še potrebuješ? -Tri bo v redu.
Zbujen je.
Brca. Max brca.
Ali veš, kdaj boš umrl?
Ne.
Nikoli te nisem videla starejšega.
Nikoli te nisem videla po 40 in malo.
Nikoli.
Morda nehaš...
Morda nehaš potovati.
Nekdo odkrije zdravilo.
Mora obstajati neko zdravilo. Nekdo, ki...
Nekaj. Nekaj, kar bi pomagalo.
Noseča sva.
Kaj?
Jaz...
Mislim, da je čas.
Čas je, da najdeš Dr. Kendrick-a.
Kako ste me torej našli?
Ko sem starejši,
grem nazaj do svoje žene, ko je še malo dekle.
Omenil naj bi nekega Dr. Kendrick-a.
V Chicagu sem našel tri: en je "oto-rino", drugi za noge, torej...
Jaz sem genetik.
In jaz imam genetsko napako.
Imenuje se "krono-okvara."
Naziv ste si baje izmislili vi. Tako pravi.
Seveda, sedaj ko sem to omenil, jo boste tako imenovali
in težko bo vedeti, kaj je prišlo prej.
V tem je težava pri potovanju skozi čas.
Ali so vas študentje naščuvali? Ker ste zelo, zelo dobri.
O, bog.
Dobro ste me potegnili.
Se mi je zdelo, da bo izguba časa.
Počakajte. Počakajte. Tule. Henry, počakajte.
Hej.
Izgubila sem otroka.
Kendrick.
Gospod DeTamble.
Moja žena je splavila.
Res mi je žal, a ne vem, kako naj vam pomagam.
Kaj če dojenček potuje kot jaz?
Če ima isto genetsko anomalijo? Če je zapustil maternico?
Rabite pomoč. Ne takšno kot jo lahko nudim jaz.
Kako naj vam dokažem?
Ne morete. Nemogoče je
Naredite le en test.
Če ne odkrijete nič, v redu. Pustim vas in nadaljujete z življenjem.
Poklical bom varnostno.
Sklad.
Bergerjev Sklad.
Ste se že prijavili? -Kako veste za to?
Zmagali boste.
Začeli bomo prvo serijo. Trajalo bo kakih 10 minut.
O, sranje.
Vaši možgani oddajo sunek elektromagnetne energije,
podobne kot epileptiki, tik predno odpotujete.
Lepo se vidi tukaj.
Torej, na voljo so zdravila za epilepsijo.
A vsa ta zdravila so premočna za zarodek.
Če splav zares povzroča ta ista motnja.
Sedaj sem v 10. tednu in še nikoli nismo bili tako daleč...
Morda dojenček ne bo potoval.
Kmalu bomo izvedeli.
Pogledali bomo Henryev genetski kod.
Predvsem gene, ki so povezani z ritmom.
Nato pa bi rad opravil isti test tudi na fetusu.
Brez skrbi. Gre za neinvaziven poseg zbiranja celic.
A morda bomo našli kakšen indikator,
kako vas pripeljati do konca.
Draga.
Kaj? -Zbudi se. Krvaviš.
Kaj?
Lahko bi posvojila.
Kaj je narobe, če hočem eno normalno reč v življenju?
Hočem biti mati. Hočem nositi otroka, tvojega otroka.
Zakaj ne morem?
Nikoli nas nisem videl z otrokom. Nikoli. Bil sem v prihodnosti
in tega nikoli nisem videl. -Nočem slišati.
Slišala si zdravnika. Ti bi... -Nehaj.
V redu, Henry.
Čisto uradno, še enkrat vas moram vprašati:
Ste prepričani? -Ja, ja. Podpisal sem papirje.
Vem, vem. Le... Vazektomija je redko odločitev enega.
No, tokrat je.
Ste v redu?
Lahko koga pokličemo? -Ne.
Taksi?
Henry.
Hej. Kaj je narobe?
Trenutno mi ni ravno do tega, da sem tukaj.
Zaradi mene?
Ne.
Storil sem nekaj.
Težko je bilo, in ne bo ti všeč.
Kaj si naredil?
Ne bo ti všeč.
Zakaj si potem to storil?
Da se ne bi prepirala. -Prepirava se?
Zakaj?
Enkrat, le enkrat, bi morda...?
Povedal odgovor na to kar te sprašujem?
Saj ne bi razumela.
To pa ni bilo lepo.
Nikoli prej me nisi poljubil.
S teboj sem bil na travniku.
Kdaj? -Izgledala si 18.
Najin prvi poljub.
Imel si slab dan.
Nekaj sem storil.
Kar sem čutil, da je potrebno.
Prosim, ne povej mi nekaj, zaradi česar bi te sovražila.
Imel sem vazektomijo.
Nočem otroka
z isto genetsko napako kot jaz. Ki bo umrl. Jaz...
Preprosto nočem.
Kako si drzneš?
Prelisičil si me.
Prišel...
Prišel si na tisti travnik
in se vrinil v srce in um malega dekleta.
Misliš, da sem hotela to življenje?
Moža, ki izginja brez kakršnegakoli opozorila?
Misliš, da bi kdorkoli to rad? Kdo bi si to želel?
Imaš izbiro. -Nikoli nisem imela izbire.
Pozdravljeni?
Hvala za obisk. Zunaj vse zmrzuje.
Kje je Henry?
Pustila sem ga spati.
Rabila sem nekaj časa proč od njega.
Kako gredo reči?
Vse v redu?
Sprla sva se.
Slabo je bilo.
Hja, zna biti precej težek, tisti tip.
Dobro te je videti.
Živjo. -Živjo.
Kaj ti je?
Kaj?
Čudna si.
Čudna si že cel teden.
Noseča sem.
Se spomniš noči na parkirišču?
Ko sem prišel pote?
Mlajši si bil.
Pred operacijo.
Nisem te ravno prevarala.
Če izgubiva otroka, če se kaj zgodi...
Od sedaj...
Se ne bova več prepirala.
Tudi razburila se ne bova.
Če je namreč stres tisti, ki sproža potovanje,
potem morava nuditi dojenčku najbolj mirno rast na svetu.
18 tednov in povsem zdrav.
In vprašali ste za spol.
Deklica je.
Ima močan srčni utrip.
Kaj pa "Mia?"
Lepo ime.
Kje si dobila knjigo?
Od Charisse.
"Jane"?
Vse moje lutke so bile "Jane."
Nisem prepričan, da je že dobro govoriti o imenu.
Samo ideje zbiram.
Poglej, tam je nek moški. -Vidiš?
Pa res. Poglej! -Brez cunj je.
Kaj počne tam notri? -Sranje.
Glej tole! -Uau, ne morem verjeti.
Kaj pa počne? -Ne vem.
Kuhinja Samo za zaposlene
Pridite sem. -Hočem videti leva!
Očka!
Očka.
Pridi, greva.
Pridi.
To je prvič, da se spoznava. -Kako si?
Koliko si stara? -Deset. Pa ti?
Osemintrideset.
Povej, torej. Kako gre v šoli? Kaj se učite?
No, v šoli nič pametnega. A berem ves čas. Berem o Egiptu.
Mami in jaz bereva Gospodarja Prstanov.
In dedi me uči violino.
In babi sem slišala peti.
Krasno je bilo. V operi. Aida.
Kaj, potovala si skozi čas? -Mami pravi da sva čisto enaka.
Dr. Kendrick pravi, da sem čudež.
Ker včasih lahko izberem, kam bom šla.
Nadziraš lahko? Kdaj greš in kdaj prideš nazaj?
Učim se.
Videla sem tebe in mami na ulici predno sem se rodila.
Šla sta mimo tik ob meni.
Kregala sta se. -Se mi zdi.
Lepo te je spoznati, Alba. Tako lepo te je videti.
Tudi tebe, ati. Tudi tebe.
Res sem te pogrešala.
Koliko časa je že?
Koliko let imaš, ko umrem? V redu je.
Pet.
Pet? -Oprosti, ne bi smela povedati.
Ne, ne, v redu je. Edinole...
Nikoli nisem potoval izven časa svojega življenja.
Kako je mami? -V redu je.
Žalostna.
Alba, kaj počneš?
To je moja učiteljica. -Pridi sem, takoj.
Bolje, da greš. Nočem, da bi imela težave.
Pridi sem.
Pojdi.
Rada te imam, ati. -Jaz tudi tebe, srček.
Alba.
Alba?
Imenujeva jo Alba.
Srečal si jo? -Ja.
Tako lepa je.
In pametna.
Tako jo boš imela rada.
Torej bo vse v redu?
Ja.
Vse bo v redu.
Potisni. Prihaja ven. -Globoko dihajte.
Potisnite. Dajmo. -Le tako naprej. Še.
Še. -Tako je dobro...
Dobro opravljeno. Izvolite.
Čestitamo. Krasna je.
O, moj bog.
Živjo.
Henry?
Ali veš, s kom se Alba igra?
Zgodilo se bo.
To je Alba. -Kdaj?
Ja, ampak s kom je?
Tvoja hči.
Obe sta tvoja hči. Skozi čas potuje.
Letos.
Je zelo čudno?
Ne. Mislim, da je čarobno.
Hej. Kje je Alba?
Izginila je.
Srček, bi rada govorila o tem?
Ne.
Hej. Rabiš pomoč? -Ne.
Zagotovo?
Okej. Okej.
Tako je prav. Poj.
No daj.
Kaj je bilo to?
Kaj je bilo kaj?
Zakaj je razburjena?
Le žalostna je bila, se mi zdi.
Okej. Kaj ve?
Povej, ali pa si bom mislila najhujše.
Le daj in misli si. Tako ali tako si boš.
Si v redu?
Hvala.
Si imela lep rojstni dan?
Ljubica, veš, če te kaj muči...
Lahko vedno poveš mamici.
Ne morem.
Zakaj ne?
Ker je oči rekel, naj ne.
In očija imaš rada.
A včasih se tudi očka moti.
Bi mi rada povedala? V redu je, če bi.
Obljubiš? -Obljubim.
Očka bo umrl.
Kdo ti je to povedal?
Alba mi je povedala.
Resno?
Rekla mi je, da bo oči umrl, ko bom stara 5 let.
Alba mi je povedala, da umreš, ko je stara 5 let.
Ko si se prikazal na hodniku, si bil ustreljen.
To je to, mar ne?
Ustrelijo te.
Res ne vem. Jaz...
Bojim se.
Mrtev je. -Zakaj?
Tako se pač zgodi.
Rodimo se, živimo, nato se postaramo in umremo.
Na pomoč.
Kako je podhlajen v oktobru? -Pustimo jim, da opravijo delo.
Rekel je, da so ga je nekdo sledil. Da je snežilo.
Da je zlezel na tovorni vlak in nekdo ga je zaklenil.
In... O, bog.
Rešili mu bodo nogo.
Na vozičku bo nekaj mesecev, vendar bo z njim vse v redu.
Vendar mora hoditi.
Biti sposoben teči.
Če ne more teči...
Očka?
Ali umiraš?
Ne.
Ali boš moral biti na vozičku od sedaj?
Le za nekaj časa, ljubica.
Stvari se pospešujejo, ljubica. Veliko potujem.
Morda je to zaradi tablet proti bolečinam.
Poskusi ostati, očka.
Kako ti to storiš?
Ko čutim, da odhajam...
Začnem peti.
Pojem sama sebi.
Pa poskusimo.
Clare.
-Kličem bolnišnico.
To bo prišlo prav nekega dne.
Ne, začutiti moraš, ljubica. Čutila boš, kdaj obrniti.
Uf, tako se dela.
Diši krasno, mami. -Pripravljeno.
Naravnost tja. Ne pozabi kapalke. -Imam.
Kar obilno. -Ja, vroče je.
Veliko.
Pazi.
Takole. Okej, pripravljeno je.
Gotovo.
Hej, poglejte. Sneži!
Srček, tvoj plašč.
Okej.
Takole.
Hvala.
Čudovito je.
Ali lahko odpremo darila?
Kakšna darila?
Božiček ne pride, dokler ne zaspiš.
Sem že pogledala v shrambo.
Alba, shramba je bila zaklenjena.
Božič je zjutraj.
Takšno je pravilo. Nič daril na Božični večer.
Kaj pa bomo potem počeli?
Ujel te bom!
Počasi. Skoraj ti je spodrsnilo.
Sem!
Okej.
Kaj potrebujete? -Ne.
Ne hvala, ljubi. -V redu.
Hej, Gomez. -Hej.
Pridi ven za minuto.
Mraz je zunaj. -Ne bodi starček.
Daj no, le za minuto.
Nikoli se nisem imel za a pevca, a lahko poskusim.
Torej?
Kaj je?
Samo hotel sem reči hvala za vse, dedec.
Krasen prijatelj si. -O čem govoriš?
Nekaj se bo morda zgodilo nocoj.
V redu?
In le povedal bi ti rad,
da vem, da znam biti kar naporen, toda ti si super.
Vse je super.
Ja. Ni za kaj.
Sta nora?
Zmrzuje. Ljubi, nadeni to.
Gomez, samo minuto nama daj.
Ali lahko verjamete?
Dajmo jima minuto ali dve.
Henry?
Ne.
Pridi sem.
Daj no.
Zakaj si mi pustil povabiti vse te ljudi?
Nisem hotel, da bi bila sama.
Hej. Hej.
Ničesar ne bi spremenila.
Ne bi zamenjala
niti sekunde najinega življenja.
Razumeš? -Ja.
Očka. Očka.
Sem vedel, da sem zadel.
Ne vidim nobenih sledi. -Ja.
Poskusiva tule.
Clare.
-Kličem bolnišnico.
Okej.
Ljubim te. Več kot karkoli.
Ljubim te. Vedno te bom ljubil. Vedno.
Ostani tu.
Alba, ljubica.
Očka.
Oh, Henry.
Henry.
Ljubica.
Očka? -Alba.
Očka, vedela sem, da te bom spet videla. Vedela sem.
Koliko si stara? Kateri čas je? -Stara sem 9.
Devet? In tvoja mami še vedno pušča obleke?
Pravi, da nikoli ne veš.
Se spomniš Maxa in Rose, ne? Gomezovi otroci.
Tako odrasli so.
Tecite nazaj do hiše! Povejte mami, da je tu. Povejte ji, naj pride.
Gremo
Počakaj!
Povej mi, kako sta se z mami spoznala.
Ti ne pove ona? -Pove, a ne tako kot ti.
Bilo je ravno tu na tem travniku.
In nekega dne…
Tvoja mami, še čisto majcena,
pride do čistine, in tam stoji mož.
Brez oblek. -Niti šiva na njem.
Poda mu odejo, ki jo je imela slučajno pri sebi.
Razloži ji, da je časovni potnik.
In, nikoli ne bom povsem razumel, zakaj...
Mu ona verjame.
Ker je res.
Henry?
Odhajam. -Ne, očka. Zapoj.
Ne znam peti.
Henry.
Od kod si? -39 jih imam.
Alba je še dojenček. V hiši sva. Srečna.
Zakaj mi nisi povedal, da prideš? Počakala bi te.
Nisem hotel, da čakaš.
Nočem, da me celo življenje čakaš.
Ljubim te.
Ne morem ostati.
Vem.
Včasih mislim, da je v grmovju
in razmišlja, ali naj pride ven in me preseneti.
Tako sem mislila jaz, ko sem bila majhna.
Da je bil ves čas tam, tudi ko ga ni bilo.
Potem morda je, ali ne?