- Så er du opvokset i en zoologisk have? - Født og opvokset...
I Pondicherry, som var den franske del af Indien.
Min far ejede en zoo.
Og jeg kom til verden med kort varsel med hjælp fra en herpetolog,
der var der for at kontrollere et Bengal firben.
Mor og jeg var begge sunde,
men det stakkels firben flygtede,
og blev trampet ihjel i kamp mod en kasuar.
Det er Karma,ikke?
Guds vej.
Det er noget af en historie.
Jeg ville have antaget at din far var matematiker, på grund af dit navn.
Nej, langt fra, jeg er opkaldt efter en swimmingpool.
Findes der en pool med navnet "Pi"?
Ser du, min onkel Francis er født med for meget vand i lungerne.
De siger lægen svingede Francis rundt ved anklen, for at tømme vandet ud.
Og det er det, der gav ham sit enorme bryst og tynde ben,
og gjorde ham til sådan en stor svømmer.
Er Francis faktisk din onkel, han sagde, at han var ven med din far?
Tja, han er min såkaldte onkel. Jeg kalder ham "Mamaji".
Min fars bedste ven, min svømmeguru.
Jeg trænede med ham tre gange om ugen på Ashrammen.
Hans lektioner reddede mit liv i sidste ende.
En mundfuld vand vil ikke skade dig.
Men panik vil.
Og husk at ånde nu, ikke holde vejret.
God dreng.
Jeg håber, du ikke har noget imod vegetarmad.
Nej, nej. Slet ikke.
- Og dit navn? - Øh?
Du ville fortælle mig hvordan du fik dit navn, tror jeg.
Åh, ja! Jeg fik det fra noget Mamaji engang fortalte min far.
Ser du, de fleste rejsende indsamler postkort eller tekopper på deres rejser
men ikke Mamaji.
Mamaji samler på swimmingpools.
Han svømmer i hver pool, han kommer i nærheden af.
En dag sagde Mamaji til min far, at af alle pools i verden,
var den smukkeste en offentlig pool i Paris.
At vandet der var så klart,
at du kan lave din morgenkaffe af det.
At en enkelt svømmetur der ændrede hans liv.
Før jeg blev født, sagde han:
"Hvis du vil, at din søn skal have en ren sjæl,"
"så skal du en dag tage ham med ud at svømme i Piscine Molitor".
Jeg har aldrig forstået, hvorfor min far tog dette så meget til hjertet.
Men det gjorde han.
Og jeg fik navnet "Piscine Molitor Patel".
Prøv at forestille dig - at forsøge at forklare det navn.
Det har jeg næsten gjort til jeg blev elleve.
- Før... - Hej, "Pisse"!
Pisser du lige nu?
Se ham, han Pisser.
Med ét ord, blev mit navn ændret fra en elegant fransk swimmingpool
til en stinkende indisk latrin.
Jeg blev kaldt "Pisse" overalt.
Ingen pissen i skolegården!
Selv læreren begyndte at gøre det. Ikke bevidst, selvfølgelig.
Så...
Hvad fik kedelen til at eksplodere?
Pissen?
Han sagde pissen, gutter.
Pissen!
Det er nok!
Da vi vendte tilbage det næste år til vores første skoledag, var jeg forberedt.
Præsenter dig venligst hr..!
Piscine Patel.
Godmorgen.
Jeg er Piscine Molitor Patel.
Kendt af alle som:
Pi.
Det sekstende bogstav i det græske alfabet.
Som også anvendes i matematik til at repræsentere forholdet
mellem enhver cirkels omkreds og dens diameter.
Et irrationelt antal decimaler, normalt afrundet til to,
som 3,14,
Pi.
Meget imponerende... Pi.
Nu må du gerne sætte dig ned.
- Arvelu Sami? - Tilstede.
Og fra da af, var du Pi?
Nå, nej, ikke helt.
Godt forsøgt, Pissen.
Men jeg havde stadig hele dagen foran mig.
En fransktime var det næste.
Je m'appelle Piscine Molitor Patel.
Dit: Pi.
Så geografi.
Det er de første tyve decimaler af Pi.
Min sidste time den dag var matematik.
4...
3...
7...
5...
8...
5... 8... 5... 8...
Det er rigtigt! Han kan det virkelig!
Ved afslutningen på den dag, var jeg "Pi Patel", en legende på skolen.
Mamaji fortæller mig at du er en legende blandt sejlere, er det rigtigt?
Derude, helt alene.
Åh, jeg ved ikke engang, hvordan man sejler.
Og jeg var ikke alene derude, Richard Parker var med mig.
Richard Parker?
Mamaji, har ikke fortalt mig alt,
han sagde bare, at jeg skulle besøge dig når jeg kom tilbage til Montreal.
Så - hvad lavede du i Pondicherry?
Jeg skriver på en roman.
Forresten nød jeg din første bog.
Så denne nye foregår i Indien?
Nej, Portugal faktisk. Men det er billigere at bo i Indien.
Nå, jeg ser frem til at læse den.
Det kan du ikke.
Jeg smed den ud.
Gennem to år forsøgte jeg at skrive disse ting til live, men så....
Spruttede, hostede og døde de.
Åh, det er jeg ked af.
Så jeg sad i dette kaffehus i Pondicherry
én eftermiddag og sørgede over mit tab, da
en gammel mand ved bordet ved siden af mig, talte til mig.
Ja, Mamaji, det gjorde han.
Da jeg fortalte ham om mit kuldsejlede bogprojekt, sagde han:
Så, en canadier, der er kommet til Fransk Indien,
på jagt efter en historie. Nå, min ven,
Jeg kender en inder i Fransk Canada, med den mest utrolige historie at fortælle.
Det må være skæbnen, at I to skulle mødes.
Jamen jeg har ikke talt om Richard Parker i mange år.
Så hvad har Mamaji allerede fortalt dig?
Han sagde, du havde en historie der ville få mig til at tro på Gud.
Det ville han sige om et dejligt måltid.
Angående Gud, så kan jeg kun fortælle dig min historie.
Du må selv afgøre, hvad du tror på.
Fair nok.
Lad os se, så. Hvor skal man begynde?
Pondicherry...
Er det franske Bureau of India.
På dette sted, der er tættest ved havet,
kan man tro, at man er i Sydfrankrig.
Et stykke inde i landet er der en kanal.
Herfra er det indisk Pondicherry.
Og den muslimske del er lige vest herfor.
Da franskmændene gav Pondicherry tilbage til os i 1954,
Besluttede byen at lave en slags mindesmærke.
Min far var en dygtig forretningsmand.
Han fik en ide.
Han drev et hotel og fik den ide at åbne en zoologisk have
i den lokale botaniske have, i stedet for.
Min mor var botaniker i haven.
De mødtes, blev gift, og et år senere, blev min bror Ravi født.
Jeg kom to år senere.
Det lyder magisk. Vokse op i. ..
Amen.
Ja, lad os spise.
Jeg vidste ikke at hinduer sagde Amen.
Katolske hinduer gør.
Katolske hinduer?
Man føler sig skyldig overfor hundredvis af guder, istedet for kun én.
Men du er først og fremmest hindu?
Ingen af os kender Gud før nogen introducerer os.
Jeg blev først introduceret til Gud som hindu.
Der er 33 millioner guder i den hinduistiske religion.
Hvordan kunne jeg undgå at komme til at kende et par af dem?
Jeg mødte Krishna først.
Yashoda beskyldte engang barnet Krishna for at spise jord.
"Fy fy, slemme dreng, det skal du ikke gøre."
Men han gjorde det ikke!
Det sagde han til hende.
"Jeg spiste ikke jord."
Yashoda sagde: "Ikke? Jamen så.."
"Åbn din mund"
Så åbnede Krishna munden.
Og hvad tror du, Yashoda så?
Hvad?
Hun så hele universet inde i Krishnas mund.
Guderne var mine superhelte, da jeg voksede op.
Hanuman, abeguden.
Løftede et helt bjerg for at redde sin ven, Lakshmana.
Ganesh, med elefanthoved,
Risikerede sit liv for at forsvare sin mors ære, Parvati.
Vishnu, den højeste sjæl,
kilden til alle ting.
Vishnu sover, flyder på et kosmisk ocean,
og vi er en del af hans drømme.
Spektakler.
Lad ikke historier og pæne lys narre jer.
Religion er mørke.
Min kære Apa troede på at være en del af det nye Indien.
Som barn havde han haft polio.
Han plejede at ligge i sengen ødelagt af smerter, og spekulerede på, hvor Gud var.
I sidste ende havde ikke Gud, men vestlig medicin reddet ham.
My Amma gik på college og mente også, at
vores familie var en del af det nye Indien,
Men så afbrød hendes forældre forbindelsen med hende, fordi hun giftede sig under sin stand....
Vores religion var hendes eneste forbindelse til sin fortid.
Jeg mødte Kristus i bjergene da jeg var 12.
Vi var på besøg hos slægtninge, teavlere i Munnar.
Vi havde været der i tre dage og Ravi og jeg kedede os frygteligt.
Udfordring. Jeg giver dig to ruppies.
Gå ind i den kirke, og drik det hellige vand.
Du må være tørstig.
Her.
Jeg bringer dig dette.
Hvorfor skulle en Gud gøre det?
Hvorfor skulle han sende sin egen søn for at lide for almindelige menneskers synder?
Fordi han elsker os.
Gud kom os mennesker i møde, så vi kunne forstå ham.
Vi kan ikke forstå Gud eller hans perfektion.
Men vi kan forstå Guds søn,
og hans lidelse, som vi også ville forstå brødre.
Det gav ingen mening!
Ofre de uskyldige, for at sone de skyldiges synd,
hvilken slags kærlighed er det?
Men denne søn, jeg kunne ikke få ham ud af mit hoved.
Hvis Gud er så perfekt, og vi ikke er,
hvorfor skulle han ønske at skabe alt dette?
Hvorfor har han brug for os overhovedet?
Alt hvad du behøver at vide er, at han elsker os.
Således elskede Gud sin verden at han gav sin eneste søn.
Jo længere jeg lyttede til præsten, jo mere kom jeg til at holde af Guds søn.
Tak Vishnu, for at føre mig til Kristus.
Jeg blev troende gennem hinduismen, og jeg fandt Guds kærlighed gennem Kristus.
Men Gud var ikke færdig med mig endnu.
Guds veje er uransagelige.
Og så var det, han introducerede sig selv til mig igen,
denne gang ved navn Allah.
Mit arabisk var aldrig ret godt.
Men lyden og fornemmelsen af ordene bragte mig tættere på Gud.
Ved udførelse af "Salah", blev jorden jeg rørte, hellig grund,
og jeg fandt en følelse af sindsro og broderskab.
Dette lam er udsøgt.
Det er den bedste ret på bordet.
I går alle glip af noget.
Du behøver kun at konvertere til yderligere tre religioner, Piscine,
så kan du tilbringe dit liv som på ferie.
Skal du til Mekka i år, Swami Jesus?
Eller til Rom til din kroning som pave Pius?
Du skulle snakke, Ravi.
Ligesom dig med cricket, Har Pi sin egen interesse.
Nej, Gita. Ravi har en pointe.
Man kan ikke følge tre forskellige religioner på samme tid, Piscine.
Hvorfor ikke?
Fordi, at tro på alting på samme tid,
er det samme som ikke at tro på noget som helst.
Han er ung, Santosh. Han prøver stadig at finde sin vej.
Og hvordan kan han finde sin vej, hvis han ikke vælger en sti?
Hør, i stedet for at springe fra den ene religion til den næste,
hvorfor ikke starte med fornuft?
På få hundrede år har videnskaben bragt os længere i forståelsen af universet,
end religionen har på titusind.
Det er rigtigt.
Din far har ret.
Videnskaben kan lære os mere om, hvad der er derude,
men ikke hvad der er herinde.
Ja. Nogle spiser kød, nogle spiser grøntsager,
jeg forventer ikke, at vi alle bliver enige om alt, men
Jeg vil meget hellere at du tror på noget, jeg ikke er enig i,
end at du blindt accepterer alt.
Og det begynder med at tænke rationelt.
Forstår du?
Godt.
Jeg ønsker at blive døbt.
Så du er kristen, og muslim.
Og hindu, selvfølgelig.
Og jøde, formoder jeg.
Jo, jeg underviser på et kursus i Kabala på universitetet.
Og hvorfor ikke? Tro er et hus med mange værelser.
Men ingen plads til tvivl?
Åh, masser. På hver etage.
Tvivl er nyttig.
Det holder troen i live.
Alt i alt, kan du ikke kende styrken af din tro, før den er blevet testet.
Hvor er Sothom? Vi må ikke være herinde uden ham.
Vær ikke bange.
Jeg har set ham gøre det tusind gange.
Jeg vil gerne møde vores nye tiger.
Pi!
Hallo? Richard Parker?
Tiger?
Var Richard Parker en tiger?
Ja, han fik navnet ved en skrivefejl.
En jæger fangede ham, da han som unge drak fra et vandløb,
og kaldte ham "Thirsty".
Da Thirsty blev for stor, solgte jægeren ham til vores zoo,
men navnet blev ombyttet ved papirarbejdet.
Jægeren blev opført som Thirsty, og tigeren blev kaldt Richard Parker.
Vi lo af det.
Og navnet forblev!
Lad os gå...
Før vi får ballade!
Jeg ønsker at se ham nærmere.
Du er ikke dyrepasser!
Kom nu!
Det er Richard Parker.
Det er til dig.
Nej!
Hvad tænker du på?
Er du tosset?
Hvem har givet dig lov til at gå herind?
Ignorerer du bare alt, hvad jeg nogensinde har lært dig?
Jeg ville bare sige hej til ham.
Du tror, at en tiger kan være din ven.
Han er et dyr, ikke en legekammerat!
Dyr har sjæle.
Jeg har set det i deres øjne.
Find Selvan.
Dyr tænker ikke som vi gør.
Folk, der glemmer det , kan blive slået ihjel. Den tiger...
Er ikke din ven.
Når du kigger ind i hans øjne,
ser du dine egne følelser reflekteret tilbage på dig.
Intet andet.
Du er dum. Sig "Jeg er ked af det."
Hvad har du gjort, Piscine?
Ved du ikke, hvad din far sagde om at komme herind?
Jeg er ked af det.
Jeg var...
Hvad tænker du på?
Dette er mellem en far og hans sønner.
Selvan, væk!
Han sagde, at han er ked af det. Du skræmmer dem for livet.
Skræmmer dem? Den dreng mistede næsten sin arm.
Men han er kun en dreng.
Han kunne være blevet en mand hurtigere end du tror.
Og det er en lektie jeg ikke vil have jertil at glemme nogensinde!
Selvan!
.. Og på den måde placere landet i en nødsituation.
I henhold til direktivet, starter i kulturel...
Tingene ændrede sig efter dagens Apa lektion.
Verden havde mistet noget af sin fortryllelse.
Skolen var kedelig, intet andet end fakta, brøker og fransk.
Ord og mønstre der blev ved og ved uden ende,
ligesom mit irrationelle kaldenavn.
Jeg blev urolig,
søgte efter noget, der kunne tilføje mening i mit liv.
Og så mødte jeg Anandi.
Mor fik mig til at studere musik.
Og en dag, fik min lærer influenza.
Han spurgte, om jeg kunne tage hans plads, og spille rytme i danseklassen.
Nej!
Hvis du ikke koncentrerer dig, kan du ikke udtrykke din kærlighed til Gud gennem dans.
Mærk jorden under dine fødder.
Åbn dit blik mod horisonten.
Lad din åndelige energi passere gennem dig, og ud i verden.
Gennem "Bineia«.
Anandi, gå foran, led dem.
Hvorfor følger du efter mig?
Hvad?
Du fulgte efter mig.
Hvad betyder det?
I dansen gik du fra 'batanka «,
hvilket betyder skoven,
Og så gjorde... Og du lavede...
'Sanputa', hvilket betyder noget, der er skjult.
Og så gjorde du sådan.
Og så lavede du'Chatura «.
Men til allersidst, lavede du... dette.
Ingen af de andre dansere gjorde det.
Hvad mente du, kærlighedens Gud gemmer sig i skoven?
Nej, det betyder også "Lotusblomst '.
Lotusblomster gemmer sig i skoven?
Hvorfor skulle en Lotusblomst gemme sig i skoven?
Dette er Richard Parker.
Han er den mest fantastiske skabning vi nogensinde har haft her.
Se hvordan han vender hovedet.
Viser sig... som en danser.
Nej, han hørte noget.
Han lytter, ikke?
Vi har talt om det i et stykke tid.
Forstår du hvad jeg siger?
Pi!
Åh undskyld, du har været...
Bekymret.
For min familie.
For dyr er langt mere værd i udlandet end her i Indien.
Og hvis byrådet stopper støtten til os, ved jeg ikke, hvor vi kan være.
Så hvad er det bedste, vi så kan gøre.
Forstår du det?
Undskyld, hvad snakker du om?
Vi forlader Indien.
Hvad?
Vi sælger zoo.
Selve Zoo kan vi ikke sælge, jorden tilhører byen.
Men dyrene er vores.
Og hvis vi sælger dem, vil vi have nok til at starte et nyt liv.
Men hvor skal vi hen?
Men livet er her, Apa!
Canada.
Jeg har nogle muligheder for at få arbejde i Winnipeg.
Jeg vil sejle de fleste af dyrene over til salg i Nordamerika,
vi kan få fragtpladser til hele familien.
Så... Det er besluttet.
Vi sejler som Columbus.
Men Columbus ledte efter Indien!
Det kræver en masse arbejde at sælge en zoologisk have.
Før vi rejste, havde Anandi og jeg tid nok til at nyde hinandens kærlighed.
Selvfølgelig lovede jeg at vende tilbage en dag.
Det er sjovt...
Jeg husker alt andet om vores sidste dag.
Men jeg kan ikke huske at vi sagde farvel.
Pi?
De serverer middag nedenunder.
Piscine.
Du har et helt liv foran dig.
Vi gør dette for dig og Ravi.
Kom ind og få noget middag.
Vegetarisk, tak.
Åh, mine sønner og jeg er vegetarer.
Har du noget... nej nej nej!
Ikke sovs.
Vil du ikke have sovs?
Jeg vil gerne have vegetarmad.
Intet problem
Undskyld. Hun spurgte om hun kan få noget vegetarisk.
Koen, som denne lever kommer fra, var vegetar.
Grisene, som er i disse pølser, var også vegetarer.
Meget morsomt.
Men min kone spiser ikke lever.
Intet problem.
Så kan hun spise pølser, ris og sovs.
Eller hun kan selv lave sin mad.
Hvor vover du at tale sådan til min kone?
Her er ris
Jeg laver mad til søfolk
ikke karry-ædere.
Hvad siger du?
Slip mig!
Hvem tror du, du er? Du er tjener.
Jeg laver mad til mennesker. Du laver mad til aber.
Hej.
Jeg er en glad Buddist.
Så jeg spiser ris sammen med sovs.
Jeg er sikker på, at sovs ikke er kød.
Smag - prøv?
Du skal ikke bekymre dig.
Vi vil have masser af friske forsyninger efter stoppet i Manila.
Hvorfor bedøver du Orange Juice?
Hun laver ikke problemer.
Stress på grund af rejsen er ikke godt for dyrene,
og det hjælper mod søsyge.
Vi ønsker ikke at gøre rent,
efter en søsyg orangutang..
Vel?
Min far var forretningsmand.
Han havde aldrig selv passet dyrene.
Jeg indså at det var sværere for ham at forlade Indien, end det var for mig.
Og så?
Ja, har jeg glemt noget?
Jeg tror du har sat scenen,
Hidtil har vi en indisk dreng opkaldt efter et fransk svømmebassin
og et japansk skib fyldt med dyr med kurs mod Canada.
Ja!
Nu skal vi sende vores dreng ud midt på Stillehavet, og...
Og få mig til at tro på Gud.
Ja. Det kommer vi til.
Det var fire dage ud fra Manila, over Marianergraven,
det dybeste sted på jorden.
Vores skib, Tsimtsum, fortsatte på trods af omgivelserne.
Det bevægede sig langsomt fremad med massiv tillid som et kontinent.
Hørte du det, Ravi?
Ja, hvad tror du?
Det er et tordenvejr, lad os gå ud og se det.
Er du sindssyg?
Vi bliver ramt af lynet.
Nej, det vil ramme broen først.
Ikke friste stormen, Pi.
Guds storm!
Ma!
Apa!
Ravi!
Kom ud! Kom ud!
Red min familie!
Ikke bange, okay? Bliv her!
Du er nødt til at hjælpe min familie!
Vi er nødt til at hjælpe dem!
Min familie er der endnu!
Tag afsted nu!
Vi er nødt til at gå!
Hvem lukkede alle dyrene ud?
- Vi er nødt til at tage afsted nu! - Nej tak, min far!
Han skal afsted nu!
Der! Se der!
Zebra! Zebra!
Hej!
Herovre! Herovre!
Richard Parker?
Nej! Nej!
Nej! Gå væk! Gå væk!
Ama!
Apa!
Ravi!
Jeg er ked af det.
Jeg er ked af det!
Det ser ud til, at din medicin stadig virker.
Orange Juice! Orange Juice!
Velkommen til Pi's ark.
Hvor er din dreng, Orange Juice?
Du må ikke bekymre dig. Jeg vil vædde på at mor og far fandt ham.
De kommer allesammen snart.
Hallo!
Er der nogen!
Nej!
Hold op! Nej! Hold op! Hold op!
Nej!
Undskyld, Orange Juice,
Jeg har ingen søsygepiller til dig.
Er det rigtigt?
Nej!
Nej! Nej!
Kom nu!
Mit navn er Pi Patel.
Jeg har været i et skibsforlis.
Jeg er på en redningsbåd, alene...
Med en tiger.
Send venligst hjælp.
Gud...
Jeg overgiver mig selv til Dig.
Jeg er din tjener.
Jeg vil gerne vide, hvad der kommer.
Vis mig det.
Der er ingen linjer.
Få dit hus i orden, og forsæt kampen for at overleve.
Etabler en stram tidsplan for at spise, holde vagt, og få hvile.
Drik ikke urin eller havvand.
Vær beskæftiget, men undgå unødig anstrengelse.
Sindet kan holdes igang ved at spille kortspil,
"Tyve spørgsmål" eller "Eye Spy".
En sang er en anden sikker metode til at holde modet oppe.
At fortælle historier anbefales kraftigt .
Frem for alt, mist ikke håbet.
Få ting kan tappe ånden hurtigere end søsyge.
Bølger føles stærkere, når båden vender sidelæns mod dem.
Et drivanker anvendes som et træk til at holde båden op i vinden.
Korrekt brug heraf kan øge kontrollen,
og reducere søsyge under hård sø.
For skibbrudne, der skal dele deres redningsbåde med store farlige rovdyr,
er det hensigtsmæssigt at oprette et eget territorium.
Prøv denne metode. Trin 1:
Vælg en dag, hvor bølgerne er moderate, men regelmæssige.
Trin 2: Vend redningsbåden imod bølgerne,
gør turen så behagelig som muligt, blæs dit beroligende fløjt.
Trin 3: Drej redningsbåden sidelæns mod bølgerne,
ledsaget af barsk, aggressiv brug af fløjten.
Med tilstrækkelig gentagelse, vil dyret associere lyden af fløjten
med ubehaget ved søsyge.
Lignende metoder har længe været brugt af cirkustrænere,
skønt de generelt mangler adgang til oprørt hav.
Lad trompeterne lyde!
Lad trommeslagere begynde!
Forbered dig på at blive overrasket!
Arrangeret for din nydelse, og oplysning.
Showet du har ventet på hele dit liv,
vil snart begynde!
Er du klar til miraklet?
Godt klaret! Jeg fremviser for dig,
den forbløffende bengalske tiger!
Hej, Richard Parker.
Undskyld den urolige tur.
Mit! Forstår du det?
Sådan! Mit!
Forstår du det?
Trin 4: Se bort fra trin 1 til 3.
Her, Richard Parker.
Jeg har noget vand til dig.
I zoo fodrede vi tigrene med i gennemsnit fem kilo kød om dagen.
Richard Paker vil snart blive sulten.
Tigre er stærke svømmere,
og hvis han bliver sulten nok,
Er jeg bange for at den lille smule vand mellem os ikke vil være nogen beskyttelse.
Jeg har brug for at finde en måde at fodre ham på.
Jeg kan spise kiks, men Gud gjorde tigre kødædende,
Så jeg må lære at fange fisk.
Hvis jeg ikke gør det,
er jeg bange for, at hans sidste måltid bliver en tynd vegetarisk dreng.
Tålmodighed!
Vent! Tænk.
To kartoner kiks...
93 dåser vand...
Jeg er ked af det.
Tak, Lord Vishnu!
Tak fordi du kom i form af en fisk og reddede vores liv!
Tak!
Selvfølgelig bragte jeg alle kiksene og vandet med mig over på tømmerflåden,
For en sikkerheds skyld ...
Idiot.
Sult kan ændre alt, hvad du nogensinde troede, du vidste om dig selv.
Her, det er din!
Jeg kan ikke risikere mit liv, hver gang jeg skal
klatre op på båden efter forsyninger.
Det er på tide at finde en løsnig.
Hvis vi skal leve sammen, er vi er nødt til at lære at kommunikere.
Måske kan Richard Parker ikke tæmmes.
Men med Guds vilje, kan han trænes.
Nej!
Godt.
Gå, Richard Parker. Gå!
Gå så hjem, så vil jeg lade dig være i fred.
Jeg vil respektere det, det lover jeg.
Gå! Kom nu!
Ja!
Jeg havde aldrig troet, et lille stykke skygge kunne bringe mig så meget lykke.
At en bunke værktøj, en spand, en kniv, en blyant,
kunne blive mine største skatte,
At det at vide, at Richard Parker var her, ville give mig fred.
I tider som disse,
husker jeg, at han har ligeså lidt erfaring med den virkelige verden, som jeg har.
Vi var begge opvokset i en zoologisk have med den samme herre.
Nu er vi blevet forældreløse,
for at møde vores ultimative herre sammen.
Uden Richard Parker, ville jeg være død nu.
Min frygt for ham holder mig opmærksom.
At opfylde hans behov giver mit liv fokus.
Delfiner.
Hej, Richard Parker!
Hej!
Ord er alt jeg har tilbage at holde ved.
Alt er blandet sammen og fragmenteret.
Kan ikke skelne dagdrømme, natdrømme fra virkeligheden længere.
En storm, Richard Parker!
Kristus har brug for dig, Gud!
Længes efter hans ord!
Den medfølende! Den barmhjertige!
Kom ud!
Richard Parker! Kom ud, du skal se dette!
Det er smukt!
Befri dig selv! Han er kommet til os!
Det er en vision!
Kom nu, det er Gud, Richard Parker!
Hvorfor skræmmer du ham?
Jeg har mistet min familie,
Jeg har mistet alt!
Jeg overgiver mig! Hvad mere vil du have?
Jeg er ked af det, Richard Parker.
Vi er ved at dø, Richard Parker.
Jeg er ked af det.
Amma...
Apa, Ravi.
Apa, Ravi, jeg ser jer snart.
Kan du mærke regnen?
Gud...
Tak for at du gav mig mit liv.
Jeg er klar nu.
Richard Parker.
Hej. Kom af mig!
Det er min seng.
Det var en mennesketand.
Kan du ikke se, øen var kødædende?
Kødædende? Ligesom en Venus fluefanger?
Ja. Hele øen.
Planterne, vandet og bassinerne, selve jorden.
I løbet af dagen, indeholdt bassinerne ferskvand.
Men om natten, vendte nogle kemiske processer vandet i bassinern til syre.
Syren opløste fiskene.
Lyden af surikater hvisker fra træerne,
og Richard Parker løber ned til båden.
Men hvor kom tanden fra?
For år tilbage har en stakkels fyr som mig
været strandet på øen.
Og ligesom mig, tænkte han at han skulle blive der for evigt.
Men alt hvad øen gav ham om dagen, det forsvandt igen om natten.
At tænke sig, hvor mange timer han tilbragte, kun med surikater som selskab.
Hvordan ensomheden har pint ham.
Alt jeg ved er, at til sidst døde han,
og øen fordøjede ham,
Efterlod kun hans tænder.
Jeg så, hvordan mit liv ville ende, hvis jeg blev på øen.
Alene, glemt.
Jeg måtte forsøge at komme tilbage til verden, eller dø.
Jeg tilbragte den næste dag med forberede båden.
Jeg fyldte mine beholdere med frisk vand,
spiste tang indtil min mave ikke kunne tage mere,
og bragte så mange surikater, jeg kunne have,
ind i Richard Parkers rum.
Jeg kunne ikke forlade øen uden ham, selvfølgelig.
Det ville være at dræbe ham.
Og så ventede jeg på hans tilbagevenden.
Jeg vidste, han ikke ville komme for sent.
Richard Parker!
Ingen har set den flydende ø siden.
Og du vil ikke læse om de træer i nogen bog.
Og dog, hvis jeg ikke havde fundet disse kyster, ville jeg være død.
Og hvis jeg ikke havde opdaget den tand, ville jeg have været fortabt, alene for evigt.
Selv når Gud syntes at have forladt mig, holdt han øje med mig.
Selv når han syntes ligeglad med min lidelse, holdt han øje med mig.
Og da jeg havde mistet alt håb, gav han mig ro.
Og gav mig et tegn til at fortsætte min rejse.
Da vi nåede den mexicanske kyst,
var jeg bange for at slippe båden.
Min styrke var væk, jeg var så svag.
Jeg var bange for, at jeg, på to fod vand, så tæt på redningen, ville drukne.
Jeg kæmpede mig ind til kysten, og faldt om i sandet.
Det var varmt og blødt, som om jeg trykkede mit ansigt mod Guds kind.
Og et eller andet sted smilede to øjne over at have mig der.
Jeg var så brugt, at jeg næsten ikke kunne bevæge mig.
Og Richard Parker gik foran mig.
Han strakte benene, og gik langs stranden.
Ved udkanten af junglen stoppede han.
Jeg var sikker på, han ville se tilbage på mig.
Lægge ørerne ind til hovedet, knurre,
at han ville bringe vores forhold til ophør på en eller anden måde.
Men han stirrede bare fremad ind i junglen.
Og så var Richard Parker, min rasende følgesvend,
den frygtelige, der holdt mig i live...
forsvundet for evigt fra mit liv.
Efter et par timer fandt en af mine artsfæller mig.
Han forlod mig og vendte tilbage med en gruppe der bar mig væk.
Og jeg græd som et barn,
ikke fordi jeg var overvældet af at have overlevet, selv om jeg var.
Jeg græd fordi Richard Parker forlod mig...
Så uhøjtideligt.
Det knuste mit hjerte.
Du ved, min far havde ret.
Richard Parker havde aldrig set mig som sin ven.
Efter alt vi havde været igennem, ville han ikke engang se tilbage.
Men jeg er nødt til at tro der var mere i disse øjne
end min egen spejling der stirrede tilbage på mig selv.
Jeg ved det, jeg følte det.
Selvom jeg ikke kan bevise det.
Altså, jeg har efterladt så meget bag mig, min familie, zoo, Indien, Anandi...
Jeg formoder, at hele livet er at give slip.
Men det, der altid vil gøre mest ondt,
er, ikke at have brugt et øjeblik på at sige farvel.
Jeg var aldrig i stand til at takke min far, for hvad jeg havde lært af ham.
At fortælle ham at uden hans lektioner...
Ville jeg aldrig have overlevet!
Jeg ved, at Richard Parker er en tiger, men...
Jeg ønsker jeg havde sagt: "Det er forbi, vi overlevede..."
Tak for at du reddede mit liv. Jeg elsker dig, Richard Parker.
Du vil altid være hos mig...
Men jeg kan ikke være sammen med dig.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige.
Det er svært at tro, er det ikke?
Det er meget at skulle tage ind..
at regne ud, hvad det hele betyder..
Nej, hvis det skete, skete det bare. Hvorfor skulle det betyde noget?
Men noget af det er ret utroligt.
Se, jeg var den eneste som overlevede skibsforliset.
Det japanske rederi sendte to mænd for at tale med mig,
på det mexicanske hospital hvor jeg var ved at komme mig.
Jeg har stadig en kopi af rapporten.
De havde et forsikringskrav.
De ønskede at finde ud af, hvorfor skibet sank.
De troede heller ikke på mig.
Tusindvis af surikater,
på en flydende kødædende ø, og ingen har nogensinde set den?
Ja. Ligesom jeg fortalte dig.
Bananer flyder ikke.
Du sagde orangutangen flød hen til dig på et bundt bananer,
men bananer kan ikke flyde.
Selvfølgelig kan de det, jeg så det selv!
Under alle omstændigheder er vi ikke her for at tale om bananer eller surikater.
Hør, jeg har lige fortalt en lang historie, og jeg er meget træt.
Vi er her, fordi et japansk fragtskib sank i Stillehavet!
Noget jeg aldrig vil glemme.
Jeg mistede hele min familie.
Vi ønsker ikke at presse dig.
Og du har vores dybeste medfølelse.
Men vi er rejst langt,
og vi er ikke tættere på at forstå hvorfor skibet sank.
Fordi jeg ikke ved det!
Jeg sov, da noget vækkede mig,
det kunne have været en eksplosion, jeg er ikke sikker.
Og så sank skibet .
Hvad vil I have fra mig?
En historie, der ikke vil få os til at ligne idioter.
Vi har brug for en enklere historie til vores rapport.
Én vores selskab kan forstå.
En historie, vi alle kan tro på.
En historie uden ting du aldrig har set før.
Det er rigtigt.
Uden overraskelser, uden... dyr eller øer.
Ja. Sandheden.
Så... hvad gjorde du?
Jeg fortalte dem en anden historie.
Fire af os overlevede,
kokken og sømanden var allerede ombord.
Kokken kastede en redningskrans og trak mig ombord,
og Mor holdt sig til nogle bananer og klarede det hen til redningsbåden.
Kokken... var en modbydelig mand.
Han spiste en rotte!
Vi havde mad nok til flere uger,
men han fandt rotten en af de første dage, og han dræbte den,
han tørrede den i solen og spiste den.
Bare en brutal slem mand.
Men han havde evner.
Det var hans idé at bygge tømmerflåden til at fange fisk fra,
vi ville være døde i løbet af de første par dage uden ham.
Sømanden var den samme mand, som kom med ris og sovs, buddhisten.
Vi forstod ikke meget af, hvad han sagde, kun, at han led meget.
Han havde brækket benet forfærdeligt i faldet.
Vi forsøgte at passe ham det bedste vi kunne, men benet blev inficeret.
Og kokken sagde, at vi måtte gøre noget, ellers ville han dø.
Kokken sagde han ville gøre det, men mor og jeg måtte holde manden fast.
Og jeg troede på ham, vi var nødt til at gøre det.
Så...
Jeg gentog "Undskyld, undskyld".
Han blev ved med at se på mig, hans øjne var så...
Jeg vil aldrig forstå meningen med den mands lidelse.
Jeg kan stadig høre ham,
den lykkelige buddhist, der kun spiste ris og sovs.
Vi kunne ikke redde ham, selvfølgelig. Han døde.
Morgenen efter skar kokken hans ben af
og jeg forstod ikke hvad han havde gjort - i første omgang,
men mor gjorde, og jeg har aldrig set mor så vred.
"Hold op med at klynke og vær glad", sagde han.
"Vi har brug for mere mad, ellers dør vi, det var hele pointen!"
"Hvad var hele pointen", spurgte mor ?
Du lader den stakkels dreng dø bare for at få agn, dit monster!
Kokken blev rasende, han vendte sig imod hende med næverne hævet,
Og Mor slog ham hårdt på siden af ansigtet !
Jeg var lamslået!
Jeg troede, han ville dræbe hende på stedet.
Det gjorde han ikke...
Kokken stoppede ikke med agn, nej...
Sømanden...
Han gik samme vej som rotten.
Kokken var en ressourcestærk mand.
Det var en uge senere, at han...
Det var min skyld
Fordi jeg ikke kunne holde fast på en dum skildpadde.
Den gled ud af min hånd og svømmede væk,
og kokken kom op, og han slog mig på siden af hovedet,
og mine tænder klaprede og jeg så stjerner,
Jeg troede, han ville slå mig igen, men Mor begyndte at hamre på ham,
med knytnæver og skrige "monster, monster"
Hun råbte til mig, om at flygte over på tømmerflåden... "Nipola!"
Jeg troede, hun vlle komme med, ellers var jeg aldrig flygtet.
Jeg ved ikke, hvorfor jeg ikke lod hende gøre det først.
Jeg tænker på det hver dag.
Jeg sprang over og vendte mig lige da kniven kom frem.
Jeg kunne ikke gøre noget.
Kunne ikke kigge væk...
Han kastede hendes krop overbord,
og så kom hajerne.
Og jeg så hende, de...
Så...
Næste dag slog jeg ham ihjel.
Han slog ikke engang igen, han vidste, at han var gået for vidt.
Selv med sine egne standarder.
Han efterlod kniven på bænken, og jeg gjorde ved ham, hvad han gjorde mod sømanden.
Han var sådan en ond mand, men han var stadig hum...
Han bragte det onde frem i mig!
Og det er jeg nødt til at leve med.
Jeg var alene i redningsbåden...
Flydende tværs over Stillehavet...
Og jeg overlevede.
Herefter var der ikke flere spørgsmål.
Efterforskerne synes ikke at kunne lide historien.
De takkede mig. De ønskede mig alt godt...
Og de tog afsted.
Så historien er...
Både zebraen og sømanden...
Brækkede deres ben.
Og en hyæne dræbte zebraen og orangutangen.
Så...
Hyænen er kokken...
Sømanden er zebraen...
Din mor er orangutangen.
Og...
Du er...
Tigeren.
Må jeg spørge dig om noget?
Selvfølgelig.
Jeg fortalte dig to historier om hvad der skete ude på havet...
Ingen af dem forklarer, hvad der forårsagede skibets forlis.
Og ingen kan bevise hvilken historie der er sand, og hvilken der ikke er.
I begge historier, synker skibet, min familie dør, og jeg lider.
Helt sikkert.
Hvilken historie foretrækker du så?
Den med tigeren.
Det er den bedste historie.
Tak.
Og sådan er den med Gud.
Mamaji havde ret.
Det er en fantastisk historie.
Vil du virkelig lade mig skrive den? - Selvfølgelig.
Var det ikke derfor, Mamaji sendte dig hertil, trods alt?
Min kone er her.
Vil du have middag? Hun er en utrolig kok!
Jeg vidste ikke, du havde en kone.
Og en kat og og to børn.
Så din historie har en lykkelig slutning.
Tja... det er op til dig.
Historien er din nu.
"Mr. Patels historie er forbløffende."
"Om mod og udholdenhed, uden sidestykke i skibsforlisenes historie."
"Meget få skibbrudne kan hævde at have overlevet så længe på havet."
"Og ingen i selskab..."
"Med en voksen bengalsk tiger."
- Hej, far. - Hej.
Vi har en gæst, så lad mig præsentere jer.
Hej. Det glæder mig at møde dig.
Adika.
Ravi.