Sjekk han her.
Han er lekker. - Skroll nedover.
Homo.
Homoen så navnet ditt var Izzie, og trodde du var en gutt.
Du er bare misunnelig. - Er jeg?
Tim... - Det er ikke meg.
MOR
Hvem er det du ikke vil snakke med? - Ingen.
Jeg trodde bare Josh ville ringe.
Han har unngått meg i over en uke.
Forholdet vårt består bare av sms’er. Det er så tragisk.
Mattie, kom igjen, da. - Jeg vet det.
Jeg håper nok stadig bare at han vil finne ut av det.
Du må gi slipp. Dere har slått opp lenger enn dere har vært sammen.
Hvis han ikke ser hva han har, trenger du ham ikke.
Dessuten kryr det av menn. Ikke sant, gutter?
Vil du danse? - Det kan vi godt.
Kom igjen, da. - Nei.
Du har sett meg danse. Det er ikke noe vakkert syn.
Ha det.
Ikke gjør det. - Unnskyld.
Jeg tenkte jeg ville følge deg hjem.
Du bor den andre veien. - Gutter bør ikke gå alene om natten.
Jeg klare rmeg selv herfra. Vi ses i morgen.
Greit.
Du har to nye beskjeder. Første beskjed klokka 21.37.
Det er mor. Det er tredje gang jeg ringer.
Vær så snill å ring tilbake. Jeg savner deg.
Neste beskjed klokka 22.47.
Mattie, det er Josh.
Blås i det.
Du har ringt Josh. Legg igjen en beskjed.
Josh, det er Mattie. Ta den. Du ringer aldri tilbake.
Og hva er det for en merkelig beskjed å legge igjen?
Iz, er du her?
KOM DEG HJEM
Velkommen til min hjemmeside
SLETT KONTAKTPERSON
Nå må du opp. Vi har time.
Stå opp nå.
Forfølgelse forekommer i flere former. På gata -
og på internet, som viser forskjellige atferdsmønstre.
Det jeg vil snakke om nå, -
er et sykt sinnsforfølgelse...
...av et annet.
Det syke sinnet...
Det syke sinnet tilfredsstiller sitt behov for det andre sinnet -
ved å oppsluke det.
Dette medfører et nytt behov, og så begynner det forfra.
Til fredag...
VEKK MEG NÅR DET ER SLUTT
...skal dere skrive en stil om det vi har snakket om i dag, -
inkludert ritualer.
Vi slapper av og tar en drink. Er ute. Du trenger det.
Jeg ringer senere.
Dere ser godt ut.
Jeg har alle de nyeste filmene. De fire her har dere allerede, -
men de fem her har ikke kommet ut ennå. Og jeg har enda flere.
Du kunne spare staten penger ved å kjøre deg selv i fengsel.
Kan jeg låne bilen din? Jeg tar med deg, for du har kjøpt noen av dem.
Og kjæresten din, Josh? Han er genial.
Hvert minutt jeg snakkeri mobil, blir registrert som to. Flott.
Bare et øyeblikk.
Vi tar oss litt lunsj. - Jeg blir her, men jeg ringer.
Ses vi senere? - Kanskje.
Josh?
Det er Mattie.
Pokker!
Josh.
Hvorfor tar du aldri telefonen? Alle er bekymret for deg.
Bli her, ok?
Herregud. Josh...
Herregud!
Du har ringt til Louise Webber. Legg igjen en beskjed, så ringer jeg.
Hei, mor. Bare svareren igjen.
Ring meg når du får beskjeden.
Noe har skjedd.
Jeg forteller deg om det når du ringer.
Jeg elsker deg.
Josh? - Mattie...
Er du der? - Jeg er ikke meg selv lenger.
Det er noe galt med meg.
Det er vanskelig å snakke om å ha mistet noen.
Vi opplever så mange motstridende følelser.
Det høres kanskje innlysende ut, men det er i orden å gråte.
Jeg har grått. - Har du?
Får jeg bare fem minutter? - Jeg kaster bort tiden din.
Overhodet ikke. - Du kaster bort min.
Du er sint. Det er helt normalt.
Jeg kommer for sent til timen.
Du elsket ham, ikke sant? Og nå tror du det kanskje er din skyld.
Den eneste jeg gir skylden, er Josh.
Er du sikker på det her?
Faen...
Kom igjen.
Snakk!
Jeg vet ikke hvorfor jeg ikke så tegnene.
Jeg burde ha gjort noe. - Det er ikke alltid noen tegn.
Han var et svært ensomt menneske. Mye mer enn du aner.
Han skjulte sin ensomhet godt.
Og da han ikke kunne skjule den lenger, skjulte han seg selv.
Har du noen gang opplevd en sånn ensomhet?
Jeg har lest boka di. Jeg er ikke typen som tar selvmord.
Dere psykologistudenter er så redd for selvanalyse.
Ta frykten din ved hornene.
Du kan undertrykke dine følelser, men de trenger fram igjen.
Og da vil de gjøre enda mer skade. Er du klar over det?
Er du ok?
Det går nok bra.
Izzie: Selvfølgelig er du lei deg.
Stone: Vi skal nok klare det.
Tim: Skal vi gå ut og ta en kopp kaffe?
Josh: Hjelp.
Det må være et virus. Pc-en hans er vel fremdeles online.
Det sto "hjelp". - Virus høres alltid så viktig ut.
Her om dagen fikk jeg en der det sto: "Viktig, Stone. Les meg nå."
Den var fra meg, din idiot. - Det var ganske sterkt.
Noen burde slå av Joshs datamaskin. Jeg gjorde det gjerne, -
men jeg går ikke dit igjen.
Da gjør jeg det. - Takk.
Det var noe galt med ham. Det var som om han ikke var seg selv.
Det var han ikke heller. Han var som et helt annet menneske.
Hvorfor gjorde han det? - Jeg aner ikke.
Og det driver meg til vanvidd at jeg ikke så tegnene.
Det var det ingen av oss som gjorde. Det var ikke bare ditt ansvar.
Får du fremdeles beskjeder? - Ja. Dro ikke Stone dit?
Han har ikke vært på skolen i dag. Jeg har ikke snakket med ham.
Hei, Stone. - Hei, Izzie.
Det er Mattie. - Står til, Mattie?
Får du fremdeles beskjeder fra Josh?
Jeg er ikke logget på. Jeg bruker ikke datamaskinen min.
Har du logget av Joshs datamaskin?
Har du slått den av?
Er du ok?
Jeg er bare så trist for tiden. - Ja, det er vi alle sammen.
TIL LEIE
Herregud!
Er du her for å se på leiligheten?
Så se deg rundt.
Det er blitt malt, og det kommer nytt teppe.
Du finner ikke noe billigere.
Jeg kjente ham som bodde her. Jeg trenger datamaskinen hans.
Hvor er den? - Det vet jeg ikke noe om.
Den sto rett der borte.
Nå ringer jeg snart politiet. - Jeg ringer politiet.
Ok, hiss deg ned.
Han skyldte to måneders husleie. - Har du solgt den? Til hvem?
Han samlet på døde katter, og så sutrer hun over en datamaskin.
Han skylder meg 100 dollar. Banken ville ikke innløse sjekken hans.
Dexter McCarthy.
Ble den avvist? - Du kjøpte en stjålet datamaskin.
Hun virket ærlig nok. - Hvorfor sender du meg mail?
Mailer? Jeg aner ikke hvem du er. - Den pc-en tilhørte min venn.
Nå plager du folk i hans adressebok. Det er dårlig gjort.
Kom her.
Det er umulig...
Jeg har ikke kommet så langt. - Har du ikke hatt den koblet opp?
Nei. Men har du mine 400 dollar?
Så får fyren din pc-en sin tilbake. - Han trenger den ikke lenger.
Han er død.
Typisk.
Vil du møte et spøkelse?
Hva er det?
Det er fra Josh. Det er hans håndskrift.
Når er den sendt? - Den syttende.
To dager før han døde.
Det holder dem ute. Vet ikke hvorfor.
Hva holder det ute? - Han ble tydeligvis sprø.
Hva med Stone? - Hva er med ham?
Han hørtes ikke ut som seg selv. Jeg kan ikke forklare det.
Men det ga meg den samme følelsen.
Som hva?
Som da jeg var hjemme hos Josh.
Siste nytt:
De lokale myndigheter kaller en rekke selvmord i byen -
"tragiske og uheldige".
Ikke noe tyder på en sammenheng mellom dem.
Bare gå.
Jeg klarer meg.
Hvor lenge kjente du ham? - Hvordan det?
Han holdt på med noe temmelig ekkelt. Kan jeg vise deg noe?
Hva leter vi etter?
Det får du se.
Døde din venn i en ulykke?
Nei. - Hvordan da?
Jeg er ikke helt sikker.
Det er ikke bare klipp som gjentas.
Det skje rforskjellige ting. Det må komme fra et webkamera.
Det er posemannen.
Når han tar av posen, begynner klippet forfra.
Hvordan er det klippet havnet der? - Jeg koblet bare opp pc-en.
Hvor lenge har du holdt øye med det?
Spørsmålet er visst Hvor lenge de har holdt øye med meg.
Slå det av! Slå det av!
Hvordan kunne du vise meg det? - Det var din venns datamaskin.
Tente han på det? Solgte han opptakene videre på nettet?
Josh bandt en telefonledning om halsen sin og hengte seg.
Mattie...
Tror du ikke det er en sammenheng mellom opptakene og selvmordet?
Hvis de menneskene virkelig gjorde det de gjør...
Hvis de er døde... - Vet du hva jeg tror?
At uansett hva, -
så er Josh død.
Gå opp og slett harddisken hans. - Jeg har prøvd. Den nekter.
Jeg må komme meg videre. Beklager.
Vil du ikke ha en forklaring?
Du har ringt til Louise Webber...
Josh? Det er Mattie.
Mattie...
Er du der?
Jeg føler meg så ensom.
Det er noe galt med meg.
Jeg har sett to mennesker begå selvmord.
Min psykologilærer gikk ut foran en buss.
Har du vært rundt på skolen?
Klasserommene er halvtomme, og ingen snakker om det.
Det er noe som forfølger meg. Det dukker opp i drømmene mine.
Tror du virkelig at det fins spøkelser?
Jeg vet ikke.
Men det er noe galt.
Du er en intelligent kvinne. Tenk over dette:
Det bryter ut influensaepidemi. Folk er svekket og redde.
Plutselig inntreffer så disse tilfeldige sammentreff av selvmord.
Ryktene svirrer, og plutselig ser folk syner.
Det er ikke innbilning! - Hvorfor kom du til meg igjen?
Du visste hva jeg ville svare, og at du trengte å høre det.
Du kan ikke sette ord på det som foregår, for det foregår ikke.
Hva skal jeg gjøre da?
Bare ignorere mine opplevelser? - Nei.
Du må ta frykten ved hornene. Være standhaftig -
og se godt etter. Så vil du oppdage at det ikke er noe.
Stone, hvor er du? Hvor er alle hen?
Vil du møte et spøkelse?
Du er ikke virkelig. Du er ikke virkelig.
Stone?
Jeg vil ikke dø!
Jeg vil ikke gjøre det. Jeg vil ikke...
Hva er det som skjer?!
Vil du møte et spøkelse?
Herregud...
Jeg vil vite mer.
Hva fant du ut? - Harddisken var død.
Men jeg kunne gjenskape det meste.
Vennen din hadde en stor samling enorme virus.
Han var på en makttripp. Litt som å samle på kjernevåpen.
Jeg fant noen andre ting du heller bør se.
Da jeg startet opp disken dukket dette opp.
Douglas Ziegler, det var jeg som hacket datamaskinen din.
Beklager, men nå er jeg nødt til å snakke med deg.
Førte han videodagbok? - Det er snarere løsrevne stumper.
Ziegler, hvordan får jeg deg til å snakke med meg?
Hva det enn var du hadde på pc-en din, har jeg sluppet det løs.
Og nå kan jeg ikke stoppe det.
Orker du å se dette? - Ja.
Jeg må vite hva det var du hadde liggende.
Det spiser seg gjennom enhver brannvegg.
Jeg trenger din hjelp. - Jeg har satt bokmerker ved resten.
Zieg, jeg har en ide om hvordan det kan stoppes.
Jeg skriver et virus som kan lamme det. Møt meg på biblioteket i dag.
Se på dette.
Jeg så noe på biblioteket. Jeg kan fremdeles føle det.
Det gikk nærmest inn i meg og tok noe ut av meg. Livet mitt.
Hvorfor svarer du ikke? Jeg trenger din hjelp.
Hvorfor fanken advarte du meg ikke?
Er det alt?
Det er ett klipp til, men... - Jeg vil se det.
Det eter meg opp. Det er ikke noe igjen av meg.
Jeg kan ikke tenke, kan ikke bevege meg.
Jeg holder ikke ut smerten. Jeg klarer bare ikke.
Jeg er ikke engang meg selv lenger. Alt er borte.
Jeg kan ikke mer.
Tilgi meg, Mattie.
Tilgi meg.
Kan alt henger sammen?
Selvmordene, folkene på nettet.
Spøkelsene? Jeg tror ikke det.
Josh mente han så dem.
Og det ødela ham i den grad -
at han gjorde det han gjorde.
Hva drev ham så til det? - Josh drev med masse dritt.
Josh var ikke på en makttripp. Han så noe forferdelig.
Noe som dette, og han ville stoppe det.
Hackere gjør ofte sånt. Det er bare en spøk.
Du har det jo fra nettet. - Men nettkabelen var tatt ut.
Så via en trådløs forbindelse.
Josh sa at han trakk noe gjennom.
Spøkelser via en trådløs forbindelse? Det gir ikke mening.
Det gir krystallklar mening.
Er dere klar over hvor mye data som svever rundt der ute?
Hvor mange opplysninger vi sender ut i eteren?
Vi lar alle vite hvor vi er, og så tror vi at vi er sikre?
Hele byen har gått fra forstanden, og vi later som ingenting.
Men det er noe vi ikke forstår, og det kommer for å ta oss.
Du skremmer vettet av oss.
Det er verdens undergang.
Det er det det er.
Kanskje det er spriten i kaffen din.
Hva med Ziegler? Alt begynte med ham.
Han var en av Joshs hackervenner. Noen må vite hvor han er.
Kanskje han vet hva som foregår.
Vil du møte et spøkelse?
Et datavirus Angriper internet.
Myndighetene oppfordrer folk til å slå av datamaskinene sine.
1: Forsegl dører og vinduer. 2: Glem ikke nøkkelhull.
3: Slå av datamaskinen. 4: Gjem deg.
Jeg hadde begynt å tro at jeg var den eneste som bodde her.
Skjer det noe i kveld?
Jeg går ikke så ofte på byen. Beklager.
Drittkjerring.
Douglas Ziegler.
Ziegler, viruset er vedlagt.
"Vedlagt."
La meg se...
Det rapporteres om mange savnede personer i andre byer.
Krisen forverres, og myndighetene forbereder et mottrekk, -
mens våre beredskapsstyrker én for én settes ut av spill.
Jeg ville bare gjerne se deg, Mattie.
Jeg ville bare gjerne se deg.
Hvordan kan du gjøre dette? - Jeg kan se deg.
Izzie, er du der?
Abonnenten mottar ikke lenger samtaler.
Isabelle?
Kom hit.
Det går bra.
Jeg vet hvordan døden smaker.
Metall.
Du har ikke lyst til å puste, for hvert åndedrag...
...er mer av det inni deg.
Jeg vil dø, men jeg tør ikke gjøre det.
Du skal ikke dø.
Jeg vil gjerne.
Hva er det de vil? - Ha det de ikke har lenger.
De vil ha liv.
De kommer etter deg også.
Det er ikke noe du kan gjøre.
Du er jo iskald.
Vent her.
Dette er nødsentralen. Alle linjer er dessverre opptatt.
Du vil bli betjent så fort som mulig.
Tilgi meg, Mattie.
Izzie!
Du har ringt Louise Webber...
Dexter, Isabelle er død. - Hva mener du?
Vi møtes utenfor. - Jeg er på vei.
Hun sto bare der, helt tom.
Som om hun gjerne ville dø. Og så var det plutselig ingenting.
Ikke annet enn svart aske i lufta. - Se på meg...
Det Josh så kom etter meg.
Fordi jeg fant det viruset Josh arbeidet på.
Den var tapet fast på pc-en hans. Frakoblet, så de ikke kunne nå den.
Virker den? - Bare Zieglervet det.
Har du funnet ham? - Nå skal vi ha svar.
Vi skal stenge det. Vi skal stenge det.
Mattie, er du ok?
Ut av bilen.
Er han ok? - La oss komme oss vekk.
Var det ikke noen i bilen? - Nei.
Ikke rør dere! Hold dere unna!
Fjern den pistolen, Calvin! De gjør jo ikke noe!
Vi vil dere ikke noe vondt. - Legg vekk pistolen.
Vi må videre. Tiden flyr! Vi må ut av byen!
De kom ut av datamaskinen. - Vi tror vi har en løsning.
Hvis dere blir her, er dere døde.
Det sies at det sprer seg. Om ikke lang tid er det overalt.
Folk dør som fluer! - Det er trygt i de døde sonene.
Steder der det verken er data- maskiner, telefoner eller nettverk.
Redd dere selv! - Skynd dere!
Hva hvis de har tatt Ziegler?
Han er i live.
Det må han bare være.
Douglas Ziegler?
Herregud...
Han er ikke her.
Dere slipper dem inn!
Hvem er dere?
Hvorfor ville Josh ha tak i deg? - Den dusten slapp dem inn.
Den minste sprekk, det minste hull. Det er sånn de trenger inn.
Hva var det du jobbet med?
Et telekommunikasjonsprosjekt. Mitt hjertebarn. Superbredbånd.
Vi fant frekvenseringen kjente til, og så trengte de inn.
Først trodde vi det bare var radiointerferens.
Så oppdaget vi at det var et mønster.
Når vi så nærmere på dem, skiftet de frekvens.
De var intelligente. De reagerte på oss.
Og så begynte vi å se ting i laboratoriet.
Men skygger kan ikke gå gjennom et lokale i fullt dagslys.
Men så var det tapen.
Den røde hobbytapen. Har dere sett den?
Den må ha blokkert en del av det spektrum de benyttet.
Men vi kunne ikke holde dem ute. De trengte gjennom så fort.
Det siste dere skal ønske dere, er at de får tak i dere.
Får når de har dere, tar de deres vilje til å leve.
Alt det som definerte dere forsvinner.
Dere gidde rverken snakke eller bevege dere. Dere blir et tomt skall.
Og så kommer utslettet. Overalt. Kroppene forfaller mens dere ser på.
Og plutselig er dere bare en bunke aske.
Jeg så det skje med Tillman og med Plummer.
Hvem er de? - Gid jeg visste det.
Jeg har sett mine beste venner dø. Det er ikke det svaret jeg vil høre.
Hva skal jeg si da?
De har infisert det regionale nettverket. Mobiler og PDA"er.
Vi må få systemet til å gå ned. - Hvordan gjør vi det?
Her er Joshs prosjekt. Et virus som er konfigurert til ditt system.
Hvor er serveren din?
På et ubeleilig sted. I kjelleren, men det gjør ikke noen forskjell.
For selv om dere uploader den, er det ikke sikkert den virker.
Løp!
Videre!
Kom igjen!
Dexter! - Kjør!
Mattie...
Josh?
Tilgi meg.
Nei, ikke se! Løp!
Mattie, kom tilbake.
Jeg så det, Dex! - Bli her.
Jeg er straks tilbake. - Nei!
Jeg må. Jeg kan stenge systemet.
Det er ikke noe system. Det er dem som er systemet.
Jeg er nødt til å gjøre det.
OVERBELASTNING
FEIL
Det lyktes.
RESTART
Vi stikker herfra! Løp!
Hvor mye bensin har vi? - Halv tank.
Hvor langt kan vi komme på det?
Det finner vi ut av.
En krisemelding fra hæren:
Redningspersonell er ute for å hjelpe de overlevende.
Vi har etablert sikre soner uten noen dekning.
Mobiler, pc-er og PDA"er er portaler for fienden.
Kvitt dere med all teknologi før dere begir dere mot sonene.
Er du ok?
Hva skjedde? - Aner ikke.
INGEN DEKNING
Vi må ha kjørt inn i en død sone.
De kan ikke eksistere uten dekning.
Vi kan aldri vende tilbake. Byene er deres.
Våre liv er helt annerledes nå.
Det som skulle knyttet oss til hverandre, -
knyttet oss isteden til krefter vi aldri kunne forestilt oss.
Den verden vi kjente er borte.
Men viljen til å leve vil aldri dø.
Ikke hos oss.
Og ikke hos dem. 