Våren 2008 kom onkel Barney ofte ut for noe merkelig.
Når han snakket med ei jente...
Jeg kastet oksygenflaskene i munnen hans, skjøt mot tuben, haien var død!
Så svømte vi mot stranda. La meg fylle på glasset ditt.
Han var bare borte en kort stund, men nåt han vendte tilbake...
- Hvor var vi? - ...fikk han en ørefik.
Det skjedde flere ganger.
Så ba en mystisk kvinne Lily om å holde seg unna Barney.
- Så da det skjedde enda en gang... - Igjen? Virkelig? Vent.
...visste Barney hvem han skulle lete etter.
Unnskyld, har jeg ligget med deg og så vært kjip?
Vil du gjøre noe på fredag?
Nei! Stopp bilen!
- Amy? - Abby!
Nettopp...
Unger, iblant gjør man noe riktig 1000 ganger på rad.
En regnbue? Så fin den er.
For en fin regnbue.
Enda en regnbue? Den er kjempefin!
Men den 1001. gangen, så...
Du tuller! Er du ikke lei av de der?
I dag skrek jeg til ei lita jente som hadde tegnet en regnbue.
En regnbue? Den megga fortjente det...
Jeg traff nettopp byggmesteren.
Å fikse gulvene i nye leiligheten blir dyrere enn vi trodde.
Vi hadde jo knapt råd til kjøpesummen.
Det føles forferdelig å si, men du må nok selge det du har.
Det der er bare en lek vi gjør på soverommet.
Klærne dine, mener jeg. Alle designerklærne dine.
- Hvorfor bare mine klær? - Vi kan selge mine også...
...men din Marc Jacobs-kjole drar nok inn mer enn min bowlingskjorte.
- Du... - Jeg skal ikke selge den.
- Jeg har allerede laget en nettside. - Har du det?
Ja, den heter lily-og-marshall-selger-ting.com.
Nei, jeg har et bedre navneforslag.
Mann-tvinger-kona-til-å-kle - seg-i-en-søppelpose-i-tre-år.com.
Den fantes visst allerede.
Den kvinnen der har faktisk på seg en søppelpose.
Du kler ikke søppelsekken, jenta mi.
- Hvorfor ødelegger du livet mitt? - Du lå med meg og ringte ikke.
- Og så? - Det er alt.
Etterlater deg på tørt land med transport hjem, kan du ikke klage.
Jeg ble såret. Så begynte Ted, mitt livs kjærlighet, å date sjefen min.
- Aner du hvordan det føles? - Stakkars lille Ashley.
- Abbey! - Abbey...
Ted dumpet meg som sin våpendrager.
Du har likt ham i noen uker? Vi var bestevenner i sju år.
- Ted sa at Marshall var hans... - Sju år!
- Unnskyld. - Ted. For en idiot.
Og hans idiotiske "meningsfulle forhold" med Stella.
- Ted. - Ted.
- Jeg hater Ted. - Jeg hater ham mer.
- Er du like opphisset som meg? - Sannsynligvis ikke.
- Unnskyld at jeg skrek "Ted". - Unnskyld at jeg skrek "Abby".
- Jeg er Abby. - Ja vel.
Utrolig. Har Lily engang brukt halvparten av dette?
Som om ikke du har en masse ubrukte klær.
- Nei, faktisk ikke. - Ja visst, røde cowboystøvler...
De er faktisk flotte. De funker på meg.
Hvis jeg sa: "De der funker ikke på Ted." Hva snakker jeg om da?
De røde cowboystøvlene.
Visst funker de! Det er en klassisk look.
Dagens kategori: Klassiske westernfilmer med røde boots.
- Robin. - "Den gode, den onde og den stilige".
- "De sju uovervinnelige støvler". - "No country for straight men".
- Jeg vil ikke selge klærne mine. - Jeg vet det, elskling.
- Er denne 100 prosent silke? - Vi trenger virkelig pengene, Lily.
Jeg kan ha en jobb på gang, men... Jeg har ingen andre ideer.
- Jeg kan selge maleriene mine! - Hva?
Jeg selger maleriene mine. Bra oljemalerier går for 500 dollar.
Ja, absolutt. Men...
Unger, iblant gjør man noe riktig 1000 ganger på rad.
Jeg elsker det! Det er et mesterverk.
Nå selger vi TV'en. Jeg vil bare stirre på dette hele kvelden.
Ring politiet! Kona mi har stjålet et fantastisk maleri fra museet.
Men den 1001. gangen, så...
Så mye får man bare for ordentlige malerier.
- Hva skal det bety? - Bare at vi trenger penger nå...
...og jeg vet ikke om dine malerier kommer til å generere noen.
- Du tror ikke på meg. - Nei, vent!
- Selvfølgelig tror jeg på deg. - Jeg er stolt av maleriene mine.
- De er bra. Robin vil nok kjøpe ett. - Hva?
Jeg elsker maleriene dine, jeg prøver bare å være realistisk.
Hvor mye trenger vi for at de skal gjøre jobben?
- Omtrent 1500 dollar. - Ok.
Hvis jeg selger tre malerier for 500 dollar stykk-
-kan jeg beholde klærne!
- Vi trenger pengene snart. - Gi meg en uke.
- Ok, en uke. - Bra.
De... funker... fint!
Lilys første trekk i kunstkonkurransen 2008-
- var å stille ut ett av favorittbildene sine.
Det gikk ikke så bra.
- Men i siste sekund... - Jeg elsker den.
- Toppen din er nydelig, er det silke? - Klærne mine er ikke til salgs!
Neste dag tok hun med seg maleriet til en kafé med galleri.
Vi har sittet her i flere timer, og ingen har sett på det engang.
La oss snakke om det.
Jeg liker sannelig det maleriet! Den er lekkert.
Fargene er deilige. Formene er deilige.
Det er virkelig veldig... lekkert.
- Hva da? - Se og lær.
Penselstrøkene har en dynamisk kraft som-
- i kombinasjon med komposisjonen skaper en Kandinsky-liknende følelse.
Ja, og man kan like det selv om man ikke er overpretensiøs.
Mener du at fargene er lekre, eller er de snarere dødlekre?
- Men på den annen side, røde boots. - De funker på meg!
- Vet du hva jeg hater mest ved Ted? - Nei.
Det tåpelige håret hans. Det tåpelige, teite, stilige håret.
Det er så tåpelig og stilig.
Jeg hater når han sier: "Jeg vil bli forelsket og ha et forhold."
- "Jeg bryr meg om sexpartnerne." - Han er så teit og stilig.
Han trenger å innse hvor fæl han blir når han er i et forhold.
Jeg må vise Ted at jeg har kommet over ham.
- Tenker du det samme som jeg? - Jeg tror det.
Tenker du på å ha sex med Ted?
Lily hadde ennå ikke solgt noe bilde og begynte å bli desperat.
Malerier til salgs! 500 dollar!
En livslang drøm henger i en tynn tråd!
- De ser oss ikke engang. - Vi er som smuss for dem.
- Hva trenger du penger til? - Tregulvene i min nye leilighet.
- Og du? - Heroin.
- Liker du heroin? - Elsker det.
Hvis du får solgt det, skal jeg ta pengene dine og kjøpe mer heroin.
Takk for at du er ærlig, gærne strømpefyr.
- Jeg vil aldri få solgt det, hva? - Det er ikke særlig bra.
Akkurat da hun trodde at alt håp var ute, skjedde noe fantastisk.
Du milde!
500 dollar! Hvem er en skikkelig kunstner nå!
Jeg sa aldri at du ikke var en skikkelig kunstner.
Siden jeg er yrkeskunstner nå, skal jeg gi deg en Aldrin-original.
Som takk for all støtten du har gitt meg.
Jeg vurderer å kalle det "Bit det i deg"!
Jeg er jo stolt av deg, Lily. Hvem kjøpte det?
Et homsepar uten barn, et HPUB.
- Fikset du en HPUB? - Ja. De er kjernen av kunstkjøpere.
Du burde sjekke om de vil arrangere en kunstfest for HPUB-vennene sine.
For en god idé! Jeg ringer dem med en gang.
Jeg kan nok selge to malerier til.
Jeg skulle jo si noe til deg. Hva var det nå igjen...?
Ja, nettopp: bit det i deg!
Ted. Tenk at man treffer deg her.
- Har dere møtt Abby, kjæresten min? - Ja. Hei, Abby. Så...
- Så dere sammen nå? - Ja. Jeg er lei av å være stilig.
Nå liker jeg markeder, fotturer og matchende kakishorts.
Å ha kjæreste er teit. Hvis det ikke er meg. Jeg savner deg, Ted.
Abby og jeg er forelsket. Ikke lidenskapelig, men par-forelsket.
Dere vet, etter filmkvelden vår venter jeg på at hun skal sovne-
- så jeg kan få en patetisk stund av tom lykke ved dataskjermens skinn.
- Vi viser hvor teit Ted er. - Du trenger ikke å si det...
Ok, Barney. Du kan slutte nå.
Slutte med hva? Å være forelsket? Snart ber han oss slutte å puste.
Vi kan ikke slutte å puste, Ted. Håret ditt ser fantastisk ut.
Jeg tar hintet, Barney. Du kan slutte nå.
Ikke før jeg får vise hva et forhold fører til, Ted.
Abby. Snuppa.
Jeg er så patetisk, håpløst forelsket i deg...
Æsj, jeg sier det rett ut.
- Vil du gifte deg med meg? - Mener du det?
Jeg ville aldri spøke om ekte kjærlighet.
- Ja, jeg vil gifte meg med deg! - Ok! Takk, takk!
- Jeg må ringe mamma. - Det der var deg.
- Abby skjønte neppe at du fleipet. - Jo da.
Endelig har det skjedd, mamma!
Hvis bare pappa hadde vært i live og kunne ført meg til alteret.
Utrolig engasjert i spøken.
Ja, Lily Aldrin. Jeg solgte et bilde til deg i dag.
- Du høres glad ut. - Ja, vi korker opp sjampanjen.
Jeg ville bare tilby dere en sjanse til å se mine andre malerier.
Å, kjære. Jeg burde ha sagt noe... Vi kjøpte det bare for rammens skyld.
- Hva? - Det er en sjelden Kreutzer-ramme.
- Så du likte ikke maleriet mitt? - Å, kjære. Ikke i det hele tatt.
- Men, du vet... Fint for deg. - Ok.
Hvis dere ikke vil ha maleriet, kan jeg få det tilbake?
- Vi har det ikke lenger. - Hvor er det?
Å, jeg forstår.
- Han kastet bildet. - Champagne til alle! Jeg spanderer!
Den heldigste mannen i verden!
Ingefærøl. Det er bare en spøk.
Mine kunstnerdrømmer har gått i knas-
- og nå ser jeg klærne mine forsvinne plagg for plagg.
Der forsvinner yndlingskjolen min. Den har betydd mye for meg.
I løpet av våren 2004 hadde jeg noen vanskelige måneder.
Jøss!
Jeg fikk et "jøss" med flere stavelser i denne.
- Det er drømmen. - Ja.
Nå tilhører den CanadaGirl.
Den er fortsatt i familien.
Du kommer ikke til å tro dine ører. Noe fantastisk har skjedd.
- Hva da? - Jeg gikk hjem til HPUB.
- Hvorfor det? - Jeg hadde dårlig samvittighet.
Auksjonen var min idé, og nå må du se på når gribbene-
- kaster seg over restene av garderobeskapet ditt.
- Den er fortsatt innen familien. - Jeg elsker virkelig det bildet.
Jeg holdt ikke ut tanken på at det lå der i søppelkassen.
Hei! Jeg er her angående bildet min kone solgte til deg.
- Det med den fine ramma. - Snakk om pen ramme... Du er stor.
Du er gift med den lille saken, hvordan funker det? Jeg vil vite.
- Vi skjønner, homser liker deg. - Nei. De elsker meg.
- Men det er ikke det vesentlige. - Det kommer nå.
Siden du åpenbart har god smak og stil-
- lurer jeg på hva du mener om støvlene mine?
Walter! Boots!
Funker... fint... på... deg!
Jeg venter i taxien.
- HPUB likte dem. - Bildet!
De hadde kastet det i søppelkassen utenfor huset.
Det lå ikke der. Vaktmesteren fortalte at dr Greer-
- en veterinær som bor i huset, hadde tatt det.
- Hvorfor tok dr Greer maleriet mitt? - Det skal du snart få greie på.
Jeg tok ut søpla, for vi hadde gjort mange kastreringer.
- Vi trenger ingen detaljer. - Det er ikke som du tror.
Det var mest hundetestikler.
Jeg fant bildet og tenkte: "Oi, et gratis bilde."
Jeg hengte det i et behandlingsrom. Deretter skjedde noe merkelig...
Hei, Muffin.
Han ser ut til å huske meg fra forrige gang.
Dere kan gå til behandlingsrommet, så kommer jeg snart.
Jeg forventet meg det verste.
Jeg hadde aldri sett Muffin så rolig.
En stund senere skjedde det samme med Tidbit.
Og King Larry. Så igjen med trillingene Weinstein.
Kunsten din påvirker hundene på et veldig grunnleggende nivå.
- Så hundene liker kunsten min? - Ja.
Vet du hvem som misliker den? Fugler.
En papegøye var der inne idag. Han kikket på det-
- fikk opp buret og fløy inn i takvifta.
Siden bildet funket så bra, fikk jeg dr Greer til å kjøpe fire til.
- For 500 dollar stykket. - Det er jo mer enn vi trenger!
Jeg tenkte at vi skulle investere dem.
- I hva? - I deg.
Marshall lagde en fin nettside-
- for å selge Lilys malerier til veterinærer.
Det ble ikke kundekretsen jeg hadde tenkt meg, men...
Takk for at du trodde på meg.
Fugler forstår deg ikke!
Hei, jeg glemte nok slipset mitt her. Har du sett det?
Jeg planlegger foran bryllupet. Stressby. Innbyggertall: jeg.
Skal bryllupskaken ha fudge- eller kakebunn?
Det var en spøk. Vi fleipet.
Jeg tenker meg Labor Day. Jeg tenkte å si 4. juli-
- men jeg vil ikke stjele oppmerksomhet fra USA.
Jeg har dårlige nyheter, Abby. Jeg kan ikke gifte meg med deg.
Ted ba meg om ikke å gjøre det. Han er nok forelsket i deg.
- Er det sant? - Ja, planen fungerte. Gå til ham.
Her er adressen. Han jobber sent, så ikke besøk ham før to om natta.
Tusen takk! Nå føles det feil å beholde denne.
Å, ja... Du trenger ikke bekymre deg. Den er lagd av godteri. Vi ses!
Tekst: Mikkel Broen www.sdimediagroup.com