Kun muutin New Yorkiin, se oli ankea, iljettävä, likainen, ruma -
kirppuinen, haiseva ja kaiken kaikkiaan pelottava.
Sitten koko kaupunki alkoi valitettavasti kohentaa ilmettään.
Kadut siistiytyivät, vuokrat nousivat -
ja vanhat, surkeat paikat alkoivat kadota.
Elbow Room, vanha rock-klubi, muuttui apteekiksi.
Työväen suosima baari McHale's muuttui pikaruokapaikaksi.
85. kadun ja Broadwayn kulmassa sijaitsevasta Fezistä tuli pankki.
Eikä mikä tahansa pankki.
Goliath National Bank. Maailman johtava pankki.
Taivas, miten rakastan Goliath National Bankia!
Näytät ihan hylkiöltä. Miksi olet noin innoissasi pankista?
Firmani sai sen haltuunsa yrityskaappauksessa.
Siihen meni kaksi kuukautta ja 2000 työpaikkaa.
Julmaa. Kuka haluaa t-paidan?
Marshall, lakipuolelle etsitään väkeä.
Marshall ei lähtenyt suur- yrityksestä siirtyäkseen pankkiin.
Hänestä tulee ympäristöasianajaja.
Se oli suunnitelma. Marshall kävi useissa haastatteluissa.
Olet itsevarma, energinen, keskittynyt.
Monessa haastattelussa.
Joustat palkkatoiveessa, suostut kompromisseihin -
etkä tällä kertaa itke.
Liian monessa.
Olet surkea, lyöty. Selviydyt tästä, tulet kotiin -
vedät isot kalsarit jalkaan ja otat nokoset.
Siitä päästäänkin syyskuun 29. päivän hampurilaistarinaan.
Mitä haluatte syödä?
Uuden kokkimme hampurilaiset ovat loistavia.
Hyvä, otamme viisi sellaista.
Haluatteko syödä täällä?
Kuolen nälkään. Lopetin juuri viikon paaston.
Etkö aloittanut eilen? - Lopetin etuajassa. Viisi purilaista.
Hetkinen. Entä sushi? - Söimme sitä eilen.
- Italialaista? - Söin sitä lounaaksi.
Aina sama juttu. Päädymme kuitenkin syömään täällä.
En ole syönyt kahteen päivään. Voimmeko vain tilata jotakin?
- Kiinalaista? - En pidä kiinalaisesta.
Intialaista? - Sanoin, etten pidä kiinalaisesta.
Se ei ole kiinalaista. - Outoa lihaa, hassua musiikkia ja riisiä.
Meksikolaista? - Sanoin jo, etten pidä kiinalaisesta.
Robin, omasi tulee pian. - Tietenkin viimeisenä.
Aloittakaa vain jo.
Voi luoja. Tämä on niin hyvää.
Kuin joulu suussani. Lihajoulu.
Kuin enkeli olisi laskeutunut McLaren'sin keittiöön -
jossa kokki tappoi sen ja veti lihamyllyn läpi.
Rakastan tätä niin paljon, että tahdon ommella ahterini umpeen.
- Ihan hyvää se on. - Mitä?!
Kun on syönyt New Yorkin parhaan hampurilaisen -
muut maistuvat ihan isoisäni jaloilta.
Mutta syökää toki. Nauttikaa isoisäni jaloista.
Sinä olet siis syönyt kaupungin parhaan purilaisen?
Kahdeksan vuotta sitten. Eka viikkoni New Yorkissa.
Minnesotalaiselle pojalle suuri kaupunki oli pelottava paikka.
Herran kiitos. Sinä se vain olit. - Olet naurettava.
- Olethan käynyt ulkona? - Miksi?
Voin tilata tänne mitä vain ja kaapeli-tv on loistava.
Tiedätkö ohjelman, jossa vanha juutalaisnainen on bikineissä?
Älä ole vainoharhainen. Ei sinua ryöstetä.
Entä jos ryöstetään? En omista stilettiä.
En osaa breikata voittaakseni jengiläisten kunnioituksen.
Nyt riittää. Lähdet kävelylle. - Katso, se vanha bikininainen.
- Mene. Mene ulos. - Hyvä on.
- Jätä maila. - Hyvä on.
Lähdin siis kävelylle pelottavaan kaupunkiin ja huomasin jotain.
Kaupunki ei ollutkaan pelottava.
- Miten menee? Terve. - Etsintä seis.
Juuri kun alkoi tulla nälkä, käännyin erään kulman taa.
Siinä se oli. Mitä pienin purilaispaikka -
eläintentäyttöliikkeen ja pornokaupan välissä.
Kaksi paikkaa, joissa tulee tukalat paikat.
Niinpä astuin sisään.
Ja tilasin purilaisen.
Kiitos.
Ted, herää. Ted...
Voi ei, anteeksi. Oletko kunnossa? - Olen.
Ted, söin juuri elämäni ihanimman hampurilaisen.
Mahtava pieni paikka. Regis Philbinkin käy siellä.
Mutta se purilainen, Ted.
Haluan sellaisen. Onkohan se paikka vielä auki?
Ovatkohan ravintolat auki New Yorkissa yli puoli kymmenen?
Lähdimme hakemaan purilaista, mutta tuntien kuluttua...
Hitto. Missä se paikka on?
Ette löytäneet sitä? - Vierasta seutua.
Asunnolle palaamiseenkin tarvittiin avulias drag queen.
Oliko Betty Noir drag queen?
Missä se mahtoi olla? - Varmaan jalkojen välissä.
Arvatkaa, mikä on helppoa. Saada lainaa Goliath National Bankista.
Emme löytäneet sitä paikkaa.
Siitä on nyt jo kahdeksan vuotta. Eikä vieläkään sitä purilaista.
En voinut olla kuulematta. - Tässä se taas tulee.
Tiedän, mistä paikasta puhut. - Et tiedä.
Sen nimi on Corner Bistro. Loistavat hampurilaiset.
Olen etsinyt parasta purilaista neljänneksen elämästäni -
mutten keksinyt kokeilla ravintolaoppaan suositusta.
Kiitos vaan, tyyppi. Teen vastapalveluksen.
Arvaa, mistä saa hyvää kahvia?
Starbucksista.
Olet siis kokeillut Corner Bistroa.
Olen maistanut jokaista muka parasta purilaista -
löytääkseni sen oikean.
Tai edes unohtaakseni sen.
VEGETAIVAS
Pois täältä.
Mikään niistä ei yltänyt lähellekään.
Kerran luulimme päässeemme jyvälle, muistatko?
Arvatkaa, kuka käy kuntosalillani. Regis Philbin.
Nimikirjoituksella varustettu kuva.
Tietenkin muistan sen paikan. Se oli elämäni paras purilainen.
Näen edelleen unia siitä. Kauniita, vainoavia unia.
Herään öisin, kun huudan: "Pois mielestäni, purilainen!"
Muistatteko, missä paikka on?
En kirjoittanut osoitetta ylös. Kadun joka päivä.
Tiedätkö sinä, missä se on?
Äläkä vaan sano Corner Bistro, tai lyön!
Emme tiedä, missä se on. - Blondi, älä pelleile kanssani.
Isukki tarvitsee lihansa. - En tiedä, missä se on. Regis, vannon!
Entäs sinä, Lurkki?
- Tai sinä, suurisuu? - Suurisuu?
Tässä numeroni. Jos löydätte sen purilaisen, soitatte.
Hyvä on, Regis. Soitamme. - Painukaa etsimään purilaista.
Siihen tarinani päättyy.
Kohtaloni on vaeltaa ikuisesti etsien sitä vihreää ovea -
ja punaista valokylttiä, jossa lukee "Burger".
Vihreä ovi ja punainen valokyltti? Tiedän sen paikan.
Olen kävellyt miljoonasti ohi. Se on läntisellä 12. kadulla.
Tiesin sen olevan numeroidulla kadulla. - Vihdoin viimein.
Ei. Tänään syödään New Yorkin parhaat hampurilaiset.
Lähdetään kaupungille.
Uskomatonta, että saamme viimein ne purilaiset. - Ihanaa.
Haastattelupettymysten jälkeen ansaitset juhlavan lihalastin.
Tiedättekö, mistä muualta saa juhlavan lastin? Goliathista.
Asiakastyytyväisyys on tärkein investointimme.
Ikävä kyllä pankille työskentely ei ole siisti juttu.
Eikö ilmainen maksuautomaatin käyttö ja 3,3 % korko ole siistiä?
Sori, että sain sinut näyttämään tyhmältä ystäviesi edessä.
Pitäisi varmaan soittaa Regisille. - Hän on pelottava. Tekstaan.
Cathy, viimeisin heitto oli kruuna.
Sitä ennen tuli klaava. Kysyit apua yleisöltä.
Äänet menivät tasan. Sieltä ei tullut apua.
Eli 258000 dollarin kysymys, Cathy...
Mikä sieltä tulee? Kruuna...
...vai... Anteeksi.
Voi pojat. Minun on mentävä.
Vihreä ovi. Punainen valokyltti. Tämä se paikka on.
Odottakaa. Olen valmistellut puheen.
Syön kätesi. - Hyvä on. Mennään sisään.
Kiitos. - Olkaa hyvät. Sinun omasi tulee pian.
Aloittakaa vain. Suu kiinni.
Voi luoja. En enää pese hampaitani.
Ellei harja ole tehty tästä.
Taisin saada juuri ensimmäisen purigasmini.
Haluan viedä tämän purilaisen syömään, sitten ehkä elokuviin.
Sitten veisin sen meille, panisin Terence Trent d'Arbya soimaan -
ja peuhaisin vähäsen. Ei mitään vakavaa.
Ei tämä ole se.
Et ehkä halua kuulla tätä.
Ehkä sama hampurilainen ei vain vastaa enää odotuksiasi.
Sehän on vain purilainen. - Vain purilainen?
Vain purilainen... Robin.
Se on niin paljon enemmän. Se ensimmäinen puraisu...
Miten taivaallinen se onkaan. Sämpylä on kuin enkelin rinta -
joka lepää ketsuppipedillä. Maut tanssahtelevat viettelevästi.
Ja sitten...
Suolakurkku. Leikkisä, pieni suolakurkku.
Sitten tomaatinsiivu, salaatinlehti ja naudanlihapihvi -
joka pyörähtelee suussa hajoten osiksi ja yhtyen uudelleen -
makujen sinfoniaan niin... riemastuttavaan.
Se ei ole pelkkä voileipä pihvillä ja paahdetulla sämpylällä.
Se on Jumalan puhetta ruoan välityksellä.
Ja häävalamme kopioit internetistä?
No, tämä ei siis ole se paikka. Ei siinä mitään.
Tämä on vain ravintola, jossa on vihreä ovi ja punainen valokyltti.
Soitanpa jokaiseen ravintolaan ja kysyn heidän oviensa väriä.
Ei siinä mitään.
Heitän arvauksen, että tässä ei ole kyse pelkästä hampurilaisesta.
Marshallilla ei mene kovin hyvin. Hänen täytyy saada töitä.
Kerro niistä kalsareista. - Mitä hänen kalsareistaan?
Se alkoi pari viikkoa sitten.
Kruuna. Kruuna sieltä tulee. Melkein aina se on kruuna.
- Hei, kulta. - Hei.
Puitko tänään lainkaan housuja? - En.
Se oli aluksi hauskaa. Sitten siitä tuli päivittäinen juttu.
Ajattelin, ettei hän sentään mene ulos niissä vaatteissa.
Sitten eräänä päivänä hän haki oven takaa lehden.
Seuraavana päivänä hän meni jo alakertaan postilokerolle.
Kaikilla on oma alushoususäteensä.
Useimmille se rajoittuu makuu- huoneen ja kylpyhuoneen välille.
Itsetunnon laskiessa säde kasvaa.
Miten suuri Marshallin säde on?
Pois täältä.
Kyllä hän vielä töitä löytää.
Rankkoina aikoina tapailen suosikkilauluni sanoja.
Oomme tukenasi, kun kaipaat ystävää -
hyvässä ja pahassa et yksin sä jää -
apunasi on maailman ykkönen -
Goliath National Bank. FDIC:n jäsen.
Meidän on löydettävä se hampurilainen.
Luulenpa, että syömme sitä. - Minä en.
Ei, tämä ei ole Marshallin mielestä se oikea.
Viimeinkin. - Anteeksi, on teillä vaihtunut kokki?
Mieheni on varma, että purilainen maistui ennen erilaiselta.
Yläkaupungilla on ravintola, jonka pohjalta tämä suunniteltiin.
Mitä? Missä? - Manhattan Avenuen ja 106. kadun kulmassa.
Hitto.
106. Numeroitu katu. Tietenkin.
Barney Stinson. - Missä helvetissä olet?
Anteeksi, siellä on...? - Regis, tulin siihen paikkaan.
Ai, Regis. Unohdin soittaa. Se ei ole oikea paikka.
Se on Manhattan Avenuen ja 106:n kulmassa.
Mitä? Yläkaupungilla?
Hyvä on. Tulen 20 minuutissa.
Jos ehditte ensin, haluan puolikypsän pihvin.
- Sipulia? - Sipuliako?
- Ei sipulia. - Pysäytä taksi!
Mahtavaa. Tämä se on. - Etsintä seis!
Tytöt riisuvat vaatteensa... - Tämä se on.
Yksi 9000 osuvasta sijainnista.
Tässä se oli. Tällä samaisella paikalla.
Missä se ravintola on? - Se on nyt Goliathin pankkiautomaatti.
Ei se mitään. Syödään täällä. - Emme voi. Se on automaatti.
Mutta... ruokaa.
- Hei, mitä...? - Sinun syytäsi.
Sinä ja tyhmä pankkisi. - Ei se minun... Lopeta!
En ikinä enää käytä Goliathin automaattia.
GNB on surkea. Huonoin pankki koko maailmassa.
Huomio, kaupunkilaiset! Tämä pankki on surkea!
Marshall, kerro nyt jo hänelle.
Kerro mitä?
- Mitä? - Sain töitä.
Mitä? Mistä?
Goliath National Bankista. Siksi Barney on vaahdonnut siitä.
Hän halusi sinun ilahtuvan, koska meistä tulee työkavereita.
No, ei ihan. Et pääse minun kerrokseeni.
Mutta haluat ajaa ympäristöasiaa.
Haluan myös olla koripalloilija ja saada palkkani makeisina.
Mutta juuri nyt tarvitsen töitä. Ja tämä on oikein hyvä työ.
Erinomainen palkka ja hyvät edut.
Totta puhuen, saan syyn vetää housut jalkaani aamulla.
Minulla on aikaa pelastaa maailma.
Juuri nyt iloitsen housujen käyttämisestä.
Sinulla on hienot housut.
- Rakastan sinua. - Minäkin sinua.
Robin, älä! - Pussi oli kiinni. Ne ovat grillimaustettuja.
Olen pahoillani, ettet saanut purilaista. - Hölmö juttu.
Olin silloin 22-vuotias. Koko elämä oli edessäni.
Ajattelin kai, että jos saisin sen hampurilaisen ja sen tunteen -
voisin vetää sen yli listaltani ja kasvaa aikuiseksi.
Mennä sinne pankkiin töihin ja olla iloinen.
Ei se ravintola kadonnut, se vain muutti toisaalle.
Voin kertoa sen sijainnin sadasta dollarista.
Sata dollaria? Hullua.
Maksetaan hänelle. - Minulla ei ole käteistä.
Olisipa vain jokin kätevä keino saada käteistä juuri nyt.
FDIC:n jäsen.
Maksoimme sille miehelle, ja 20 minuuttia myöhemmin...
Marshall, muista, ettei se ehkä maistu yhtä hyvälle.
Paikka on muuttunut ja sinä. Samoin New York.
Älä odota liikoja.
- Tämä se on. - Jes!
Tismalleen sama. New Yorkin paras purilainen.
Syökää, syökää.
Maistettuaan jälleen vuosia himoitsemaansa hampurilaista -
Marshall nousi aamulla ylös, veti housut jalkaan ja meni töihin.
Eikä hän katsonut enää taakseen.
Haluan hankkia pikkuiset lakanat -
käpertyä sämpylän sisään ja kuolla pois.
Voi luoja. Haluan sinut sisääni.
Tämä tuntuu niin hyvältä. Pelkään saavani sen raskaaksi.
Jos hän saa purilaisensa raskaaksi -
minä varaan ne herkulliset purilaisvauvat.
- Ei tämä ole se. - Mitä?
- Pöyristyttävää! - Uskomatonta!
Odottakaas. On se tämä. Jes!
Huijasit meitä. - Voi sinua, Regis Philbin.