En morgen i 2010 åpnet jeg avisen og fant en artikkel av Zoey Pierson.
- Dere husker Zoey. - Nøkkel, Ted Mosbys bil.
I artikkelen skjelte hun ut meg og firmaet mitt, GNB.
Vi ville rive et gammelt bygg: The Arcadian.
I tillegg sto artikkelen i avisen på en lørdag, pappas kryssorddag.
Hun ødela kryssorddagen! Jeg kan ikke tro det.
Hun nevner meg. Kaller meg snobbete.
"Meg og de snobbete vennene mine." Vi er ikke snobbete.
- Hvordan er sløyfen, min gode mann? - Perfekt. Skål for industrien!
Akkurat den kvelden var vi kanskje det.
Hvert år har naturhistorisk museum en innsamlingsaksjon.
De mektigste og viktigste i New York er til stede.
Og vi, takket være Goliath National Bank.
Se på oss! I smoking!
- Hva hadde college-jegene våre sagt? - De hadde kastet CD-er på oss.
Vi var ganske imot det borgerlige. Gud, husker dere Russell?
- Stilig antrekk, Russell. - Kom igjen, folkens.
Jeg hører deg ikke med den renneløkken om halsen.
Ikke prøv å vise deg i trommesirkelen denne helgen.
Russell skal i begravelse.
Jeg skulle ønske jeg kjente dere da. Man kan ikke sparke en historie.
Vi er de samme. Marshall skal snart slutte i jobben og redde verden.
- Stemmer ikke det? - Absolutivt.
Ingen er slik de var på college. Jeg bruker dress på jobben.
Men du bruker den ironisk. Som Teds rumpetaske.
Neste gang på tivoli kan du bære din egen solkrem.
Jeg elsker denne utstillingen.
En gang da jeg var liten, var det stengt her. Jeg snek meg inn.
Stilig. Da jeg var liten, veltet jeg blåhvalen.
- Den som henger fra taket? - Jeg var med onkel Jerry.
Han sa: "Ikke ta på noe". Til et barn!
Det er som å si til oss: "Ikke se på den jentas perfekte pupper."
Så jeg knakk et ribbein av triceratopsen og veltet hvalen.
- Rart at de slapp meg inn. - De husker det nok ikke.
Det er 30 år siden den usanne historien ikke skjedde.
Disse glemmer ikke. Dette er ikke ting-som-nettopp-skjedde-museet.
Der er dere. Dette er en venn av meg fra Exeter, George Van Smoot.
Men dere kan og bør kalle meg "Kapteinen".
Vi møttes under "Guys and Dolls".
Kapteinen var Nathan Detroit. Jeg var... assisterende inspisient.
Marshall og Barney er fremtiden i banken.
- Ohoi. - Ohoi, Kapteinen.
- Kapteinen betalte for alt dette. - Kos dere.
- Ha det gøy, men ikke rør noe. - Utfordringen er akseptert.
- Goliath National Banks fremtid! - Jeg vet det.
Det er så... Jeg glemte å si det til deg.
Arthur tilbød meg en femårs-kontrakt.
Ikke si nei til ham her blant folk.
Jeg dumpet Scooter på skoleballet. Rett før bildet.
- Så ikke si det her i kveld. - Jeg tror jeg vil si ja.
Sånn skal det være.
Jeg visste ikke at du var en smågutt. Og da mener jeg testiklene dine.
Imponerende. Prøv dette.
Vil du danse? La oss danse.
Jeg lever for dansen.
- Ta hånden vekk fra rompa mi. - Beklager.
- Hva mener du? - Jeg vil fortsette hos GNB.
- Men jeg trodde... - Morsomt arkitekturfakta, dere.
Hvis du står her og hvisker, hører personen der borte det.
Det er sofistikert akustisk design. Se her. "Diaré."
Fem år? Jeg trodde du hatet GNB.
Jeg hater ikke alt. Dette er gøy.
Se deg rundt. Dette er ganske sofistikert.
Bæsj. Bæsjefat.
Zoey?
- Vel vel vel... - Du tuller med meg.
Hva protesterer vi mot i kveld? Drivstoffprisene?
- Flosshatt-og-monokkel-skatten? - Hva gjør du her?
En vakker, gammel bygning. Du er her for å rive den.
- Der er du, kjære. - Hei.
- Dette er mannen min, Ted. - Ja. gamle greier er flotte.
- Hvordan er drinken din? - Dette er latterlig.
Vi er to voksne i den største samlingen av kunstgjenstander.
- Se hva vi gjør. - Du har rett.
- Vil du gå og ta på ting? - Ja, det vil jeg.
- Hvordan fikk du navnet Kapteinen? - Fant det på selv.
- En ekte mann velger sitt navn. - Hyggelig å treffe deg.
Jeg er Galaktisk President Superstjerne McFantastiskby.
- Jeg har lyst til å sjekke båten. - Fortell meg om den!
- Hun er en 85-fots slupp. - Hun?
- Liker du båter? Kaller sjøen? - Ja.
Sjøen er helt: "Kom og heng med meg, Ted."
Jeg liker McFantastiskby. Du kommer ombord en gang.
Trer av.
Jeg skulle ønske at faren min og jeg hadde et slikt forhold.
Greit. Ødelegg Ted Mosby. Nå er det personlig.
Da hadde jeg sagt at du var en trofékone som kjeder seg.
En som leker aktivist når butikkene er stengt.
- Du skal ned. - Ned til yachtklubben? Gjerne.
Vent, jeg er halvt jødisk. Er det et problem?
- Hva med å redde verden? - Tisser.
Det var en fin drøm, men vi har huslån og prøver å få barn.
- Vi er voksne nå. - Tisser og gonader.
Hva ville college-Marshall sagt til dette?
- Noe kvasi-intellektuelt, som... - Busemenn!
Vi endrer oss. Du skriver ikke women med Y lenger. Det er greit.
Du må akseptere at jeg kanskje ikke blir miljøadvokat.
Hvor lenge har du følt det slik?
Siden den første dagen min hos GNB.
Bæsj i buksa.
Hvordan liker du smokingen til kavaleren min?
Takk. Ingenting til ham. Han er stappet.
Stappet!
Der er du, Zoey.
Herregud. Du har en monokkel.
- Skjer dette virkelig? - Unnskyld oss. La oss gå en tur.
Lykke til med å drepe James Bond.
- Hva vil du? - Få tilbake kryssorddagen min.
- Lev det perfekte livet ditt. - Livet mitt er ikke perfekt.
Hva er det største problemet ditt? Å gå tom for vin?
Nå gråter du. Som om det gir deg sympati.
Det gjorde det.
Du har visst det i 2,5 år?
Så hver gang du har snakket om å bli miljøadvokat de siste årene, løy du?
Teknisk sett løy jeg ikke.
Du stilte spørsmål, og jeg svarte med ord som jeg fant på.
- Du kommer til å slutte hos GNB? - Bekreftelitutelig.
- Og bli miljøadvokat? - Jeppsipepsi.
- Liker du skjerfet, forresten? - Posititotsjetotsjemepopotsje.
- Advokat. - Det er også et ord du finner på.
Hva vil du jeg skal gjøre, Lily?
Vær den jeg forelsket meg i.
- Greide det! - Unnskyld meg.
Bra du er her. Hun har tuklet med utstillingene.
Jeg giftet meg som 22-åring med en som kaller seg Kapteinen.
Han virker hyggelig. Han har på de røde buksene.
Jeg hater båter, Ted. Jeg gjør det.
Jeg kan ikke være på dem eller tenke på dem uten å bli sjøsyk.
Vet du hvorfor jeg vil redde den bygningen?
Når jeg ser The Arcadian ser jeg noe stort og solid.
Resten av livet mitt føles som om jeg er på en båt.
Jeg vet at det er vilt å bry seg så mye.
Det er ikke vilt. Jeg er akkurat maken.
The Arcadian burde være et landemerke.
Murverket er ikonisk.
Jeg hater at vi må rive det og å jobbe for GNB.
De er tissefanter og gonader.
Det var... virkelig lett, Ted.
Hva?
- De er tissefanter og gonader. - Dette blir nyttig.
En ny overskrift flimret for øynene mine.
"Tissefanter og gonader!" Arkitekten hater prosjektet
Dette er insektrommet. Jeg hadde en mygg.
Tilbudet står ved lag. Du må komme ut på båten.
Er ikke dere lure! Dette museet har sett alle slags rampestreker.
Mumier som spiller poker. Pingviner i vulkaner.
Dinosaurer fra krittiden og juratiden sammen.
En unge veltet blåhvalen. Alt mulig.
- Veltet noen blåhvalen? - Ikke bare noen.
En seksåring. Det er en legende.
- Vet du hva navnet hans var? - Nei.
Men jeg kan sjekke mappen.
Tusen takk. Nå er det din tur, Arthur.
Jeg sang tre sanger. Gjør ditt fra "Guys and Dolls".
"Finn plassene deres, showet starter snart." Idiot.
Så kona lurte deg ganske bra?
- Hun fikk opptak av det jeg sa. - Helvetes opptaker.
Prøv å være gift med det.
"Du sa du skulle kastrere hundene." "Det sa jeg ikke." Klikk.
Du er en bra fyr, McFantastiskby.
Når Zoey sovner, skal jeg finne opptaket og slette det.
- Vil du gjøre det mot din kone? - Hvorfor ikke?
Jeg er glad for at hun har disse små kampsakene sine.
Men når hun trasser og kommer i veien for folk, er det et problem.
Nei, ikke slett opptaket. Og jeg synes ikke at hun trasser.
Jeg tror at hun kjemper for det hun tror på.
Jeg respekterer det.
Hva om jeg tar deg med på båten en gang?
Du må se denne båten. Hun tar pusten fra deg.
Det er et utrolig arkitektonisk fenomen på det museet.
Hvis du står på riktig sted, kan du høre en hel samtale-
-på den andre siden av rommet.
- "23. juli 1981. Hendelsesrapport." - Nei.
"Klokken ti. Vandal tok ribben fra triceratops-skjelettet."
- "Kastet det på den store hvalen." - Nei.
"Forårsaket fall i nedadgående bane." - Nei.
"Vandalens navn..." Har du sett? "Barney Stinson."
- Nei! Nei! - Hvem er sjefen, Leroy?
"Stinson ble irettesatt og returnert til faren, Jerome Whittaker."
Nei. Jerome Whittaker er onkelen min.
Han signerte og krysset av der det står "far".
Jerry er onkelen min.
Hva er galt, kjære? Går det bra med deg?
- Vil du ha litt av denne? - Jeg vil ha deg.
- Kult. La meg henge en sokk på døra. - Nei.
Jeg vil ha deg, ikke den du har blitt.
- Du har endret deg så mye. - Hvordan da?
- Var jeg utro? Sluttet å skrive dikt? - Det gjør ikke noe med diktene.
- Er jeg ikke god til å elske med deg? - Du er faktisk mye bedre.
- Du holder ut to-tre ganger så lenge. - Du sa det ville vært for mye.
College-Lily tror det er orgasmer. Det er ikke noe av det.
Denne nye Marshall, firma-Marshall, bruker dress hele tiden.
Han bryr seg ikke om å redde verden. Han er ikke deg.
- Jeg vil ha deg tilbake. - Du kan ikke få meg.
Se på skiltet. Jeg er utryddet.
- Akkurat som Jane's Addiction. - De kom sammen igjen.
- Gjorde de? - Ja. De var på turne. Ny plate.
- Seriøst? Er de like bra? - Jo da.
Jeg vet at firma-Marshall bruker slips og sånt.
Men han har visst ikke endret seg der det betyr noe.
- Hei. - Hei.
Du hadde greid deg om vi var fattige og jeg ville redde verden.
Vil du fremdeles greie deg om jeg tjener masse-
- og bruker pengene på å skjemme bort deg og barna våre?
Vi får det til å fungere.
Der går han. Maratonmannen. Herr Utholdenhet.
Jeg kan kysse bedre enn det, gammer'n!
- Når så du ham sist? - Det var den dagen.
23. juli 1981.
Mor ble sint for at han lot meg ødelegge et landemerke.
Han kom aldri på besøk etter det.
Jeg tror han flyttet.
- Kanskje han tok feil. Man vet ikke. - Jo, man gjør det.
Det er akkurat det. Man vet.
Han er faren min.
Jeg vil ikke gjøre noe. Ikke si det til noen, greit?
Det ser flott ut. Men koster den halvparten så mye som briller?
Kan jeg låne deg litt?
Ikke engst deg... Hva gjør du?
- Jeg trodde at vi... - Greit.
Jeg slettet opptaket.
- Hvorfor? - Jeg vil slå deg på ærlig vis.
Det er godt å vite hvor lett du lar deg manipulere.
Du ser ekkel ut når du gråter.
Noen kvinner ser søte ut. Du er som en bassethund.
- Fra mandag av har jeg deg i siktet. - Kjør på, prinsesse.
Klokken er 03, Eriksen.
Du kan like gjerne la være å dra hjem.
Så Marshall fortsatte ved Goliath National Bank.
Det varte ikke evig. Men det er en annen historie.
Tekst: Lise Knudsen www.sdimedia.com