ЗАЧАРОВАНА
У сиву давнину в чарівному королівстві,
що називалося Андалазія,
жила зла королева.
Будучи самозакоханою та жорстокою,
вона все життя боялася, що її пасинок одружиться,
і вона буде змушена навіки залишити трон.
Тож вона робила все, що було в її силах, щоб утримати
принца від зустрічі
з тією єдиною, котрій він би подарував
перший справжній поцілунок.
Жизель, Жизель, може, це підійде для твоєї статуї?
- Так, ідеально. Дякую. - Нема за що.
Гей ви, ледарі, ворушіться!
Нам треба скласти лице,
поки ще воно не вивітрилося з її пам'яті.
Піп, це був просто чудовий сон.
Ми танцювали, тримаючись за руки, і...
З цього можна зробити очі.
Блакитні? Як ви здогадалися?
І сяють так само, як в нього.
Так. Ось так.
- Так! Це воно! - Добре. Так, так.
- Слухаємо тебе уважно. - Це предмет мого кохання.
Мій принц. Мрії здійснюються.
О, Господи!
Що? Що не так?
Я не зробила йому губи.
А йому вони потрібні?
Звичайно.
Коли зустрічаєш свою другу половинку,
Має статися дещо перш, ніж ви об'єднаєтесь.
Ви тягаєте одне одного за хвіст?
Ви годуєте одне одного з дзьоба?
Ні.
Ми зазвичай робимо дещо
Цілком інше.
Я мрію про справжній поцілунок,
Який мені мій принц подарує.
Цей поцілунок зробить мене
На все життя щасливою.
Саме тому губи так важливі,
Бо ж без них цілуватися неможливо.
Якщо хочеш, щоб життя на казку перетворилося,
усе що треба - це знайти
своє справжнє кохання.
Нам знадобиться допомога,
Щоб знайти підходящі губи,
Вона мріє про справжній поцілунок,
Який її принц подарує.
Цей поцілунок зробить її
- Щасливою. - Щасливою.
Саме тому губи так важливі,
Бо ж без них цілуватися неможливо.
Якщо хочеш, щоб життя
на казку перетворилося,
усе що треба - це знайти
своє справжнє кохання.
Обережно там!
Неймовірно, сер.
Це ваш десятий троль за цей місяць.
Люблю полювати на тролів.
Великі тролі, маленькі тролі. Тролі, тролі, тролі...
- Вибач. - Та нічого.
Звичайно, тролі - це гарна забава, Натаніель,
але... але моя душа прагне високих почуттів.
Я мрію про справжній поцілунок,
- Який мені... - ...мій принц
- подарує. - Ти чуєш, Натаніель?
Я? Ні. Ні, нічого не чую.
Геть нічого, Ваше високосте.
Я мушу знайти дівчину, якій належить цей прекрасний голос.
О, ні! Сер, стійте.
- Вам це здалося! - Вперед, Дестені!
Ой, лихо. О, ні. Ні. Це погано.
У сі ці роки полювання на тролів заради того,
щоб він не зустрів свого кохання.
І королева. О, ні, королево. Їй це, напевно, не сподабається.
Справжній поцілунок.
Тобі не обігнати мене, брудний тролю! Ця дівчина моя!
Думаєш, твій уявний коханець справді існує?
О, Піп. Я впевнена, він є.
Око! Око! Око! Око!
- Око... У мене щось на оці? - Я тебе з'їсти.
Тікаймо!
Попалася.
Гей, так нечесно!
Я мати з'їсти тебе.
О, ні, жирна тварюко.
Треба було викласти горіхи.
Смачненька дівчинка.
Не бійся, красуне. Я тут.
Тримаю!
Піп!
Тримайся, серденько. Зараз я...
О, Боже.
- Це ти. - Так, це я.
- А тебе як звуть? - Жизель.
Ах, Жизель! Ми одружимося завтра зранку.
Ти - найгарніша дівчина на світі.
- Ти народжена, щоб... - Тебе щасливим зробити.
Пройдуть роки, і ми будемо згадувати,
Як ми вперше зустрілися,
Зрозуміли, що створені одне для одного
Та виростили кохання
З першого справжнього поцілунку.
Отже, ось вона, гидка лісна миша,
яка думає, що зможе відібрати в мене трон.
Цього не буде!
Вибачте, вибачте мене.
- Я спізнилася? - Ні, міс.
- Сподіваюся, не сильно. - Ви саме вчасно.
- О, слава Богу. - Гей, серденько, зачекай!
- Нікуди від нас не подінешся. - Ні!
- Дякую. - Будь ласка, Жизель.
Вона одружується!
Ми що, схожі на непотріб?
- Захлопнути двері перед носом! - Якщо ви дозволите...
Важко повірити, що за кілька хвилин...
ми з Едвардом...
- Так-так. - Він та я... Ми...
О, Боже.
- Яка гарна наречена. - Я б із радістю поговорила,
- але мені треба... - Стривай!
Я маю подарунок для тебе, люба дитино.
Дякую. Але я дійсно маю йти.
Розумієте, я одру...
Це колодязь бажань.
Але всі мої бажання і так скоро здійсняться.
Якщо я ще раз побачу цього товстуна, йому...
Мені дуже треба йти...
Але ж бажання, що загадуєш у день весілля,
має найбільшу магічну силу.
Просто заплющ очі, любо, та загадай бажання.
Ось так. Так. Нахиляйся нижче.
- Ти чогось бажаєш? - Так, бажаю.
І жили вони довго й щасл...
Рятуйте! Едвард! Принце Едварде, потрібна ваша допомога!
Моя незрівнянна королево... куди ви її відправили?
Туди, де й мови не може бути про "довго й щасливо".
Що відбувається?
АМЕРИКАНСЬКИЙ БАНК
КОДАК
Геть з дороги!
Леді! Чи ви сказилися? А хто буде платити за все це?
Вибачте. Я перепрошую. Добрі люди, чи може
хтось із вас вказати мені дорогу до замку?
Обережніше, гаразд?
- Ґрампі! - Боже, леді, де ви взялися?
Тепер вже не знаю. Стійте! Стійте!
Куди ви? Чи не могли б ви
провести мене до замку?
Я маю бути на весільному балу разом із своїм
принцом Ед...
Едварде!
Едвард?
Едвард!
Едвард?
О, ні.
Доброго вечора, старче!
Добрий вечір.
Можна з вами посидіти?
Я дуже втомилась і така налякана.
Я ніколи раніше не була так далеко від дому,
я навіть не знаю, де це я.
Якби хтось звернув на мене увагу,
сказав "привіт", або просто посміхнувся,
мені б від цього стало набагато легше.
У вас гарна посмішка.
Куди ви?
Це моє! Віддайте назад!
Гей, ти! Вернися! Віддай!
Будь ласка.
Ти...
...зовсім не добрий дідусь!
Ні. Ти його не отримаєш, Ітен.
- Ти хочеш його, тому що хочу я. - Він не буде твоїм!
- Хенк буде моїм. - Хвилинку.
Я зовсім заплутався. Хто такий Хенк?
Хенк Ерон.
"Мілуокі Брейвз". Його картка 1954-го року.
Бейсбольна картка?
Весь цей галас через бейсбольну картку?
Ти ніколи не любила Хенка.
- Ти любиш Хенка більше, ніж мене! - Чому ти так шаленієш?
- Роберте? - Так?
- Вже час. - Якщо я почну згадувати,
- чого не зробив ти! - А що б ти робила, якби?..
Мені треба забрати доньку. Ми можемо зустрітися близько дев'ятої?
- Гаразд, давайте так. - Чудово. До зустрічі.
Фібі, побачимося вранці.
Ти просто боїшся, що не потрібен мені!
ЧЕРЧИЛЬ, ХАРЛІН І СМІТ
Дякую.
Після такого дня ти досі думаєш про заручини?
Ці люди одружилися за шалено романтичних обставин.
У нас із Ненсі все зовсім інакше.
Так, ніякої шаленої романтики, вірно?
Буде тобі.
Ми раціоналісти.
Ми знаємо сильні та слабкі сторони одне одного.
Ти говориш так, ніби збираєшся будувати міст. Доньці сказав?
Ні. Ще ні. Збирався сьогодні.
Я подарую їй дещо, щоб відволікти увагу.
У такому випадку тобі слід було купити їй поні.
Ні. Я підготував дещо набагато краще.
100 НАЙВІДОМІШИХ ЖІНОК
- Книжка? - Ну, годі. Не дивись на мене так.
Знаю, це не ті казки, що ти хотіла,
але це значно краще.
Поглянь. Бачиш? Роза Паркс.
Мадам К'юрі. Вона була визначною жінкою, яка присвятила
життя дослідам...
...і померла від...
- ...радіаційного отруєння. - Вона... померла?
Цікаво, хто це.
Так, привіт.
Завтра вранці нормально. О 7.30?
- Ти зараз із нею? - Так, перетелефоную пізніше.
Гаразд. Бувай.
Це Ненсі.
Вона могла б бути однією з жінок у цій книжці.
Любо...
...я збираюся зробити їй пропозицію.
- Що? - Адже тобі вона теж подобається?
Нам буде добре разом.
- Де вона житиме? - Вона житиме з нами.
Треба буде віддати їй мою кімнату?
Ні-ні, ти залишишся у своїй кімнаті.
Ну ж бо, все буде гаразд. Обіцяю.
Вона стане для тебе хорошою мамою.
- Мачухою. - Добре, хорошою мачухою.
Завтра вона відведе тебе до школи,
ви зможете поговорити як дорослі жінки.
Мені лише шість.
Але ж ти колись виростеш.
МАГАЗИН СПИРНИХ НАПОЇВ
КАЗИНО "ПАЛАЦ"
Агов!
Це я, Жизель Андалазійська.
Агов!
Є тут хтось? Відчиніть двері, будь ласка.
Тут дуже холодно.
Тато, що ця принцеса робить на тому бігборді?
Це реклама. Це манекен.
- Адже вона справжня! - Ні, несправжня.
Куди ти? Ану вернися! Стій!
Морган! Стій!
- Принцесо! - Морган!
- Ніколи не роби так більше! - Дивись! Дивись!
Я хто тут? Ви знаєте Едварда?
- Стій тут. - Будь ласка, відчиніть!
- Гей, леді! - О, здрастуйте.
Чи не могли б ви...
Тримайтеся!
Не відпускайте! Зачекайте!
- Тримайтеся! - О, ні!
Лови її, тато!
- У се гаразд? - Так, добре.
- З вами все добре? - Так, добре.
- Що ви там робили? - Я шукала, хто б мені допоміг.
Розумієте, я не звідси, я багато ходила,
але так і не знайшла жодну привітну людину.
Що ж, ласкаво прошу до Нью-Йорка.
Дякую.
Прошу. Ви впевнені, що з вами все гаразд?
- О, так. - Може, треба когось викликати?
Не думаю, що звідси вас хтось почує.
Що?
Морган, проводь її, будь ласка.
А потім стара відьма сказала мені...
...зазирнути в колодязь і загадати бажання.
Мабуть, я надто глибоко зазирнула
і впала. Я падала, падала, падала.
А потім я вилізла з тієї великої круглої діри
та блукала аж доти, доки не впала з замку.
- І ось, тепер я з вами! - Я бачу, для вас це звична справа.
Падати звідусіль.
Зазвичай мене хтось ловить.
Вам не слід хвилюватися, я впевнена, Едвард
вже шукає мене.
Без сумніву, до ранку він прийде та забере мене
геть із цього дивного королівства,
відвезе мене додому, і ми нарешті пізнаємо справжній поцілунок.
- Справжній поцілунок? - Це наймогутніша
- річ у світі. - Точно.
Мені б лише знайти місце, де можна переночувати.
- Наприклад? - Не знаю.
Може, сусідній луг чи якесь дупло.
- Дупло? - Або гном'ячий будиночок.
Я чула, вони дуже привітні.
Ви можете зайти на хвилинку та скористатися телефоном.
Нам не слід порушувати режим. Заходьте.
Ви дуже люб'язні.
- Що це у вас за сукня? - Вам подобається?
- Так, але... - Шовк я взяла у знайомих
шовкопрядів, ну а далі я сама...
- Ви зробили його самі? - Ну, миші та зайці
допомагали мені шити.
Вони молодці!
Мабуть, треба викликати вам таксі.
- Тато, можна вона лишиться? - Ні. В жодному разі.
- Ви справді принцеса? - Ще ні.
Але...
...скоро буду.
Тато. Вона заснула.
О, ні. Це недопустимо. Ні.
Ти ж не викинеш її просто так, тато?
- Іди вже в ліжко. - Мені здається,
вона й справді може бути принцесою.
Морган, лише те, що на ній якась дивна сукня,
не робить її принцесою. Вона - психічно хвора жінка,
і ми не зможемо їй допомогти.
- Отже, вона не залишиться? - Ні.
Одягай піжаму та мерщій до ліжка.
На добраніч.
Машину на перехрестя 116-ї та Ріверсайд, будь ласка.
- Зачекайте. - Дякую.
Сер. Куди їхати?
Сер?
- Морган. - Що?
Сьогодні спатимеш зі мною в кімнаті.
- Чому? - Так треба.
Гаразд.
Не бійся, Жизель! Я врятую тебе!
Чудово, а хто врятує мене?
Так, закриваємо.
- Гей, приятелю! Як ти... - Тихо!
Зрозуміло.
- Ім'я, селянину! Швидко! - Арті.
Ти заодно з тією підступною відьмою, яка відправила
мою бідненьку Жизель у це прокляте місце, Арті?
Як думаєш, бурундуче, всі ці люди пов'язані?
Бідне звірятко.
Втратило хист до слова.
То що скажете, сер? Не випробовуйте моє терпіння.
- Про що ви говорите? - Я шукаю прекрасну дівчину.
Мою другу половинку, мою красуню,
ту, з якою я розділю щастя.
Я б теж не проти таку знайти.
Тоді не втрачай наснаги, Арті.
- Вперед, Піп. - У се гаразд?
Злізь із машини, псих!
Ти бачив того бурундука?
Боже.
Так не піде.
ХОТ-ДОГИ, КУРИ ГРИЛЬ, ГАМБУРГЕРИ
Ой, лишенько. Ти гаразд?
Привіт.
Що ж, завжди приємно заводити нових друзів.
Що ж, приведемо тут усе до ладу.
Гайда, маленькі друзі мої,
З піснею легше братися до діла.
Без неї я б не впоралася ні з чим.
Тож закочуйте рукави,
Вичистимо цю кухню,
Співаючи веселої пісеньки.
З цією мелодією ви легко
Відітрете будь-яку пляму у ванні.
Прочистити труби - хіба це проблема,
Головне - щоб було бажання.
Треба співати, не зупиняючись ні на мить,
Інакше все можна зіпсувати.
З піснею навіть в туалеті не огидно прибирати.
Бубоніть цю пісеньку
Тихенько собі під носа -
І стане одразу цікаво
Виносити бруд з пилососа.
Співайте зі мною разом
Веселу робочу пісеньку.
Так, я опинилася в дивному місці,
Але Едвард за мною приїде.
Не можу дочекатися цього,
Але доки ще я тут,
Треба звикати жити так,
Як прийнято в цих людей.
Не зупинятись.
Можна багато чого навчитися встигати,
Якщо весь час цю пісеньку співати.
Тож намочіть свої губки -
Оголосимо бруду війну.
Виступимо проти нього
Всезагальним звіриним фронтом.
Треба більше прального порошку,
Адже настала черга брудних сорочок і смердючих шкарпеток.
Співаймо разом,
Ми добре попрацювали
і весело провели час.
Хіба ні?
- Прокидайся, прокидайся! - Що?
- Прокидайся! - Що таке?
- Вставай, сам побачиш! - Що таке?
Не можу сказати. Це треба бачити!
Що сталося? Все гаразд?
- Так. Що сталося, Морган? - Дивись!
О, Господи. Забирайтеся! Геть!
- Що з ними робити? - Винось їх із квартири.
- Викинь їх. - Покласти назад?
Винеси їх надвір! Не клади назад.
Відчини двері!
Так! Обережно!
- Лишайся тут. - Але ж, тато.
Стій тут.
- Привіт. - Заходь!
- Чи можу я?.. - О. Дорий ранок, Роберте.
Ви дуже люб'язні.
Дякую! Напевно, вам снилися чудові сни.
- Гадаю, і досі сняться. - Це чарівна кімната.
Звідки береться вода?
Ну, вона надходить із труб.
- А звідки беруться труби? - Не знаю. їх...
...їх колись проклали.
Це просто магія.
- Привіт, подруго. - Привіт, Ненсі.
Ну, що скажеш, готова до карнавалу?
Якого карнавалу?
А чому це ти досі в піжамі?
Не до цього було.
Нічого собі. Тут усе блищить.
- Ви що, найняли домогосподарку? - Ні. Не зовсім.
Не треба. Мої друзі про все подбають.
- Ненсі? - О, привіт!
- Хто це? - Це ніхто.
- Я Жизель! - Вона - ніхто.
Я загубилася по дорозі до замку, де мала одружитися...
- Вона одружена? - Ще ні.
- Ще ні! - Що значить "ще ні"?
Вона загубилася. Я намагався допомогти.
Знайти душ?
Душ. Душ - це диво, Ненсі.
- Хто б сумнівався. - Годі цього. Будь ласка.
- Заспокойся. Давай поговоримо. - Поговоримо про що, Роберте?
Про те, як ти начхав на нашу домовленість,
на те, що тут Морган, на все.
Я думала, що мені повезло, такий порядний чоловік.
Що ж, тепер я зрозуміла, як сильно помилялася.
- Ми ще поговоримо. - Я так не думаю.
Може, відведеш Морган? Поспілкуєтесь по-дорослому.
А ти в цей час спілкуватимешся по-дорослому з цією красунею?
- Я проти. - Але ж... це ж...
Прощавай!
Вона гарна.
Одягайся. До школи.
Будь... ласка.
- Ненсі! - Перехрестя 38-ї та Сьомої.
Ненсі, зачекай!
- Так-так? - Тобі треба йти.
Мені все одно, на якого принца ти там чекаєш...
- На принца Едварда! - Менш із тим.
Я посаджу тебе на автобус, чи то на літак, чи то на поїзд,
це все, що я можу! Мені не потрібні зайві проблеми.
Що це?
- Де ти його взяла? - Пошила.
Тобі подобається?
Я тебе засмутила?
Ти пошила сукню з моїх штор?
Я тебе засмутила. Мені дуже шкода.
- Я не засмучений, я злий. - Злий?
Це такий негативний стан. Чула про нього?
- Чула, але я не... - Через тебе виникла нікому
не потрібна проблема з Ненсі, яку тепер доведеться вирішувати мені.
Розумієш, справа в тому, що я саме наважився
зробити один важливий крок.
Точніше, пропозицію.
А тепер вона буде думати, що ми з тобою...
- Цілувалися? - Щось на зразок того.
О, ні.
- Заспівай до неї! - Заспівати до неї ?
Так, це допоможе тобі переконати її у зворотному!
Тобі слід прибігти до неї, обійняти її,
а відтак вилити свої почуття у прекрасній баладі.
Тоді вона все зрозуміє.
- Чого ти так дивишся? - Навіть не знаю.
Ти ніби вилізла з якогось мультика.
Це так погано?
Школа! Ми спізнюємось! Треба бігти!
А що, як їй все ж таки вдасться повернутися
та посісти моє місце?
Відкинути мене, наче якийсь непотріб! Що за?..
Може, принц Едвард її не знайде.
- А може й знайде! - Обережно.
Якби тільки знайшовся хтось відданий мені,
хто б відправився слідом за ним.
Сильний та хоробрий чолов'яга...
Я б зробила для нього все.
Ні бійтесь, моя королево.
Я зупиню його!
- Що ще? - Ще один?
Витягуйте його. Давайте. Взялися.
Звідки беруться ці люди? Ну ж бо!
Ще трішечки.
Тягніть.
Ну, привіт.
Дай-но здогадаюся. Ти...
- ...теж шукаєш красуню. - Ні.
Мені потрібен принц.
Ах, так.
Тобі кінець, смердючий громохкий велетню!
- Нікому не виходити с автобуса. - Жизель? Любов моя?
Чорт!
Селяни, я вбив залізного монстра.
Ви всі вільні.
- Поїхали вже! - Мерщій, їдьмо!
- Тут не місце для зупинки! - Ти що, здуріла?
Ніхто не в праві нападати на мій автобус! Я тебе пошматую!
Ти мене чуєш?
- Ану спускайся! - Чи не могли б ви...
- Натаніель, старий друже! - Сер, я б вам не радив...
Гей. Ти його знаєш?
Ви, зграя божевільних клоунів, що, вирішили захопити автобус?
Я пошматую вас обох!
Чого ти витріщився?
Щур! Заберіть його від мене!
Якщо бути точним, це бурундук.
Сер, може, нам варто пошукати вашу наречену в іншому місці?
- На що ти дивишся? - Вона гарна.
Це просто статуя!
Ходімо швидше. Швидше.
Сем? Тільки не кажи, що місіс Бенкс вже тут.
- Місіс Бенкс вже тут. - Чудово.
- З містером Бенксом і адвокатом. - Як довго?
- Ви дійсно хочете знати? - Ні.
Ти можеш зробити мені послугу?
- Бачиш ту дівчину? - Хто вона?
Не знаю. Але впевнений, вона не з цього міста.
- Що з нею робити? - Дізнайся, звідки вона,
та відправ її туди у найдешевший спосіб.
Якщо зателефонує Ненсі, обов'язково повідом мене.
Жизель? Не пий цього, добре?
У мене зустріч. Сем подбає, щоб ти потрапила додому.
Сем? Це Жизель. Жизель, це Сем.
- Так! Привіт. - Не лізь у неприємності.
- Дуже приємно. - Мені теж приємно.
Ваша величносте.
- Натаніель! - Ваша величносте?
Натаніель, сюди!
Натаніель!
Нарешті. Нарешті. Я тут зараз зварюся.
- Ти знайшов її ? - Боюся, що ні, міледі.
Не гай часу.
Ми не можемо ризикувати, інакше мій пасинок повернеться з нею.
Не повернеться, Ваша величносте! Клянуся!
Добре. Але я б хотіла бути абсолютно впевненою.
Але ж міледі, як же ви?..
...можете бути такою...
...смачною?
Отруйні яблука.
- Ви хочете, щоб я... - Саме так, солоденький.
І тоді на нас чекатиме вічне щастя.
Вічне...
...щастя? О, міледі.
Так. Це не так вже й важко.
Лише один укус. Лише один.
Один укус навіє на неї
глибокий та неспокійний сон.
А коли годинник проб'є 12,
ця маленька нахабна дівчинка
вже не прокинеться!
Так точно, міледі.
- Так точно. - Ще б пак.
Дівчину ти знайдеш у Колумбус-Сьоркус...
Ваша величносте?
Привіт.
Ах ти ж...
- Піп! - Сер! Будь ласка. Я благаю.
Не слухайте цього скаженого гризуна.
Мабуть, він з'їв отруйних горіхів.
Треба вбити його задля його ж блага.
- Натаніель, дай йому сказати. - Але ж сер! Він оскаженів.
Він може казна-чого наговорити...
Говори, Піп.
Що ти хотів сказати?
Дивись уважно. Гаразд?
Натаніель?
Натаніель...
- Натаніель радий, що знайшов мене. - Ні-ні-ні.
Так, що ж це?
- Яблучко? - Ні, дякую.
Смачненьке.
О, гаразд.
Кажеш, що помер би тут без мене?
Так. Сюди. Добре.
Маю сказати, все пройшло дуже добре.
Немає жодних причин для хвилювання.
Чудово. Якщо ми будемо в сусідньому районі...
Даруйте. Накажу підготувати для вас машину.
- Вибачте. - Що? Що?
У неї немає ані водійських прав, ані паспорту.
- І це місце, звідки вона... - Яке місце?
- Андалузія. - Андалазія.
Менш із тим. Я телефонувала в усі туристичні агенції.
Я навіть не знаю, місто це чи країна.
- Це напевно не штат. - Мабуть, це хвороба.
Вона сказала, що це за Лугами радості
та Долиною задоволення. Що це все значить?
Яка краса. У вас гарне волосся.
- І ви самі гарні. - Дякую.
Чоловік, якому належить ваше серце, має бути щасливим.
- Скажіть це йому. - Я впевнена, він і так знає.
- Я перепрошую? - Це ви?
Вам дуже пощастило. Лише погляньте, як сяють її очі.
- Вона створена для кохання. - Я бачу!
Пробачте. Вибачте. Жизель? Прошу тебе.
У се змінилося, зрозуміло? Вони більше не разом.
- Не розумію. - Вони розлучуються.
- Розходяться. - Розходяться?
- Так. - Надовго?
- Назавжди. - Зовсім назавжди?
Так.
- О, ні. - Що ти робиш?
- Не плач. - Ви плачете?
- Ні. - Вибачте. Не можу стриматися.
- Вона справді плаче? - Це так сумно.
Що ви тут намагаєтеся прогорнути?
Це геть непрофесіонально.
Доброго ранку, Фібі. Як справи? Радий...
Якщо ви збираєтеся нами маніпулювати,
можете одразу забути про нашу угоду.
Що тут відбувається? Хто ця жінка?
Друг. Точніше, знайома.
Ти просиш доручити цю справу тобі, і що я в кінці отримую?
Я приходжу і бачу самі невдоволені обличчя?
І ще дівчину, яка плаче, немов на реаліті-шоу.
Я про все подбаю. Карл, усе буде добре.
- Що з тобою таке? - Зі мною?
Так, навіщо втручатися в особисте життя інших? Цим людям недобре.
Звичайно, недобре. Вони розлучаються назавжди.
Тут ти одружена, а тут вже ні.
- Що це за місце таке? - Це реальність.
Я б так хотіла назад до Андалазії.
Я б теж цього хотів. Заходь, будь ласка.
Сер, мені здається, нам слід розділитися.
Будемо шукати окремо, так ми охопимо більшу територію.
Ти маєш рацію, Натаніель.
Як думаєш, де мені слід шукати перш за все?
Дивіться, сер! Он там!
Жизель!
Біжить за нею! Мерщій! Не можна втрачати ані секунди!
- Жизель! - Я намагався допомогти тобі.
- Намагався бути люб'язним. - Ти був дуже люб'язний до мене.
І був жорстоко покараний за це. Жизель, слухай.
- Я більше не можу допомагати тобі. - Що?
Ось трохи грошей. Візьми їх.
Подзвони своєму принцові.
Нехай він приїде за тобою на коні.
Тому що, чесно... Більше я цього не витримаю.
- Роберте? - Просто йди.
Мені так шкода.
Ти став для мене кращим другом тоді, коли мені це було потрібно.
Я не хотіла засмутити тебе
чи завдати якогось клопоту, тож...
...я піду.
Бажаю тобі щастя.
У вас гарні друзі.
Хочете погодувати пташок? Долар за пакетик.
Звичайно.
До речі, чи не бачили ви мого принца?
Він був тут.
- Ви справді його бачили? - О, так.
Жизель? Що ти робиш?
Роберт! Це Клара.
Вона бачила Едварда.
Він виліз на автобус.
- Він намагався вбити мене! - Чудово. Прекрасно. Дякую.
Чим ти думаєш? Не можна просто віддавати гроші.
Але ж ти мені їх дав.
- Це зовсім інше. - Вона дуже мені допомогла.
Так що там із твоїм принцом?
- Як довго ви знайомі? - О, майже цілий день.
Ти хочеш сказати, що з ним час проминув, як один день?
- Ні. Ми знайомі день. - Ти жартуєш. Один день?
- Один день? - Так.
- Завтра буде два дні. - Ти жартуєш.
- Ні. Зовсім ні. - Не кажи цього.
Але ж ні.
Ти одружуєшся з кимось наступного дня, тому що закохалася в нього?
Так.
Так!
Не розумію. Як можна любити людину,
- яку навіть не знаєш? - Я знаю, що у нього в серці.
Гаразд. Добре.
Так смачно.
Я ніколи не їла нічого подібного.
Доїла? Добре.
- Давай я викину. - А ти?
Скільки ви вже знайомі з Ненсі?
П'ять років.
- І ти не зробив пропозицію? - Ні. Я...
Недивно, що вона сердиться.
Добридень, жіночко.
Хочете солодке, свіженьке карамельне яблучко?
Для такої гарної жіночки - безкоштовно.
- Справді? Безкоштовно? - Звичайно!
Сьогодні - день безкоштовних карамельних яблук.
Завтра - день безкоштовних... біфштексів.
Дуже вам вдячна, люб'язний сер.
Будь ласка, міс.
Ти...
ПОП-КОРН
Тихо!
Більшість людей, які згодом одружуються, певний час
зустрічаються.
- Зустрічаються? - Так. Зустрічаються.
Вони кудись ідуть Наприклад, у ресторан,
чи в кіно, або в музей. Або просто гуляють, розмовляючи.
- І про що треба розмовляти? - Одне про одного.
Розповідати про себе. Про свої інтереси.
Про те, що подобається, що ні. Просто говорити!
У вас таке дивне бачення кохання.
А що, треба робити, як ви? Зустрітися, пообідати та одружитися.
Ти забув про "жити довго та щасливо".
Яке ще "довго та щасливо"? Так не буває.
Звісно, буває.
Не хочу сперечатися, але шлюб може бути міцним
лише тоді, якщо він має основу.
- Щастя тут ні до чого. - А що у вас із Ненсі?
Ви ж знаєте, що будете жити довго та щасливо.
Я не знаю, чим закінчиться цей день,
яке тут може бути "довго"?
Саме це я й намагаюся пояснити.
- У се надто складно. - Зовсім необов'язково.
- Вона просто має знати. - Знати що?
- Що ти її кохаєш. - Звичайно, вона знає.
Ми не говоримо про це весь час саме тому, що вона це знає.
- Звідки? - Що значить "звідки"?
Звідки вона знає,
- Що ти її кохаєш? - Ні. Не треба.
- Звідки вона знає, - Люди дивляться.
- Що вона для тебе - все? - Не треба співати. Гаразд?
Ми просто гуляємо. Добре? Гаразд?
- То вона знає? - Так.
Звідки вона знає, що ти її кохаєш?
Він знає цю пісню?
Як ти показуєш свою любов?
Звідки вона має знати, що ти її кохаєш
- По-справжньому? - Вперше чую цю пісню.
Звідки вона знає, що ти її кохаєш?
- Як ти показуєш свою любов? - Гарно граєш.
- Звідки вона має знати... - У се, годі. Годі.
- ...що ти її кохаєш по-справжньому? - Ходімо.
Треба нагадувати про своє кохання весь час,
Інакше одного дня вона може засумніватись.
Звідки я маю знати,
Що він мене кохає?
Звідки я маю знати,
Що я для нього - все?
Чи дає він тобі зрозуміти...
ТИ НЕПЕРЕВЕРШЕНА
...що думає про тебе весь час?
Чи дарує жовті квіти, коли на дворі сіро й похмуро?
Кожного нового дня
Він винайде новий спосіб -
І тоді ти знатимеш,
Що він кохає тебе.
- Бачиш? - Вже надивився. Ходімо.
- Бал? - Ага.
ЩОРІЧНИЙ КОРОЛІВСЬКИЙ БАЛ
- Це ж прекрасно! - Я так не думаю.
Дай їй зрозуміти, що вона тобі потрібна,
Не вдавай, ніби все про неї знаєш.
Щодня роби щось,
Щоб показати їй свою любов.
Усі хочуть жити довго й щасливо.
Усі хочуть знайти справжнє кохання.
Звідки ти маєш знати, що він тебе кохає?
Звідки маєш знати, що ти для нього - все?
Чи веде він тебе у танок
Задля того, щоб зайвий раз притиснутися до тебе?
- Я не танцюю. - Чи присвячує тобі пісню
з особливими словами?
- І співаю не дуже. - Він має винайти власний спосіб
Показати тобі,
Він вибудує його з дрібниць,
І тоді ти знатимеш,
Тоді ти знатимеш, що він кохає тебе,
Що він кохає тебе.
Жизель!
Я саме мріяв...
Віднесіть ці квіти Ненсі, будь ласка.
Ти жартуєш? Це ж птахи. Звідки їм знати, де вона живе?
І так ти дізнаєшся,
Що він тебе кохає,
І так ти дізнаєшся
Про його почуття.
Він носитиме твій улюблений колір,
І ти не зводитимеш з нього очей.
Влаштує пікнік
Із вогнищем,
Гарячим, як його серце.
Він робитиме для тебе щось кожного дня.
І тоді ти знатимеш,
- Що він кохає тебе. - Тоді вона дізнається,
Що ти кохаєш її.
Ти доведеш їй, що кохаєш її.
- Тоді ти знатимеш... - Покажи їй, що не можеш без неї.
Не вдавай, ніби все про неї знаєш.
І тоді ти знатимеш,
Що він кохає тебе.
Дякую.
Дуже вам вдячна. Дякую.
- Ненсі? - Дякую за квіти.
Будь ласка. Ні, я радий, що тобі сподобалося.
Вибач. Я зателефонувала невчасно?
Ти не повіриш, коли я скажу, де я зараз.
О, сер! Господи Боже...
- Ви впали прямо на королівську... - Я знаю.
- Вони справді прекрасні. - Правда?
Зазвичай ти присилаєш мейли з намальованими квітами.
А це такий ексклюзив. Де ти знайшов живих голубів у Нью-Йорку?
- Це довга історія. - А це що?
Запрошення на бал?
- Якщо не хочеш, не треба. - Ти жартуєш? Це так романтично.
- Так спонтанно! - Добре.
- Дочекатися не можу. - Добре. Чудово.
І...
...стосовно Жизель, я просто допомагаю їй.
- Нічого... - Послухай.
Якщо ти кажеш нічого, значить нічого. Я вірю тобі.
- Тоді завтра ввечері. - Це так на тебе не схоже.
ҐРАНД ДЮК ГОТЕЛЬ
...посеред Таймс-сквер, де сьогодні вранці
було здійснено напад на міський автобус...
Виходить, ця дивна коробочка керує магічним дзеркалом.
Вони були чудернацько вдягнуті...
Іще цей бурундук...
Я завжди кохав тебе.
Ти маєш якусь самоповагу?
Мені не потрібна самоповага.
Я просто хочу притулитися своїми губами до твоїх.
Стривайте, сер! Поверніть! Верніть! Будь ласка!
Як я можу любити чоловіка, який не любить самого себе?
Облиш мене, Джері! Ти викликаєш в мене огиду!
Я нічого не можу йти всупереч своїм почуттям, Анжело.
Кохання штовхає мене на це божевілля.
Це не кохання. Це засліплення.
Натаніелю подобається, як я стрибаю?
Я гарний навіть тоді, коли сплю?
Бідненький бурундучок.
Не тямиш себе від втоми.
Настав час лягти на бочок та заснути.
БУДЬ ЛАСКА, НЕ ТУРБУВАТИ
Добраніч.
Спи спокійно.
Сер, мені треба трохи пройтися.
Не люблю, коли розповідають, що буде в кінці.
Сер.
Ви...
...любите себе?
Хіба такого можна не любити?
Куди ж він пішов?
Так. Ось. Дивися.
Дивись дуже уважно. Я візьму це в руку ось так.
Зроби ще раз! Покажи-но! Це неймовірно.
- Покажи ще раз! - Востаннє.
Ось так. І ще так.
Дивись.
Ти чаклун!
Що?
- Це дуже гарне місце. - Так.
- Ми обідаємо разом? - Так.
- Це побачення. - Так.
Ні! Ні! Ні, ні. Ми просто...
Ми просто друзі.
До того ж, на побачення ходять без дітей.
Шкода.
Морган - чудова дівчинка. Вона дуже добра та мила.
Так. Вона - чудо.
- Що? - Вона сильно сумує?
- За ким? - За матір'ю.
- Ми просто... - Що?
Ми уникаємо цієї теми.
Мені дуже шкода. Я не хотіла бути настирливою.
Ні-ні. У се гаразд. Просто...
Я не обговорюю це... чи то з Морган, чи то з будь-ким іще.
- У се було так сумно? - Не відразу.
- Ви кохали одне одного? - Так.
Так.
- Саме в цьому й була проблема. - Як це може бути проблемою?
Тому що кохання... таке, про яке ти говориш...
Це лише фантазія.
І так чи так доведеться прокинутись і...
- ...опинитися в реальному світі. - Що змусило тебе прокинутися?
Ну...
...вона пішла.
- Мені так шкода вас обох. - У се нормально.
Я дорослий хлопчик Я переживу.
Мені лише шкода дитину.
Вона така тихоня. У неї майже немає друзів.
Вона мусить бути сильною.
Адже навколишній світ може виявитися жорстоким.
Саме тому я проти її захоплення казками. Я не хочу, щоб вона
Вірила в те, що мрії завжди здійснюються.
Але ж мрії справді здійснюються.
Одного дня обов'язково має статися щось дивовижне.
Так, я просто забув, із ким розмовляю.
А я пам'ятаю весь час.
- Мені до вподоби наша розмова. - Для прекрасної леді.
Від таємного шанувальника.
Чому всі навколо весь час намагаються тебе чимось пригостити?
- Що це? - Яблучне мартіні, міс.
Яблучне мар... Виглядає смачно.
Обережно. Воно отруйне.
- Ви жартуєте. - Ага.
Здається, тебе переслідують. Я б був більш обачливим.
- Лише один ковточок. - Одного ковточка достатньо.
- Ах ти ж тварюка... - Пацюк на столі!
- Хтось може щось зробити? - Облиште його!
Він хоче щось сказати! Піп, ти тут!
- Він зараз з'їсть її обличчя! - Бурундук!
Вони розносять заразу.
Едвард тут!
- Едвард тут! - Міс, я врятую вас!
О, Боже! Піп?
- Зараз-зараз. - Пригніться!
Що у тебе з обличчям?
У се гаразд! Піп ніколи не дряпав мене! Ні!
- Де Піп? Де він? - Ця піца дихає!
О, Піп!
О, ні.
Піп.
Що таке? Все гаразд?
Ах, тато.
Скажи-но мені, чарівне дзеркало, що це за місце таке?
Чому тут усе так складно?
Чи знайду я колись свою кохану?
У результаті попереднього обшуку залишків гризуна виявлено не було.
Очевидно, хижак досі полює на свою жертву.
Поруч зі мною жінка, яку атакував
- цей бурундук.. - Жизель!
Скажіть, як це - знати,
що ця небезпечна тварина досі може досі бути живою?
Це було б чудово! Піп - мій найкращий друг, він...
Ходімо додому.
Я ще не закінчила. Ще одне питання.
А це ще що за лиходій?
Чи цей безпідставний напад означає початок нової епідемії?
- Може, це бурундуковий сказ? - Чарвіне дзеркало, прошу тебе.
- Скажи мені, де вона! - З перехрестя 116-ї та Бродвею...
116-та і Бродвей! Дякую, дзеркало.
...я Мері Айлін Каселоті.
Хто ю міг подумати. Стільки пригод за один вечір.
- Тобі було страшно? - Трошки.
Як думаєте, з Піпом усе гаразд?
Не треба хвилюватися за Піпа.
Він дуже хоробрий.
Пригадую, якось Червона Шапочка
ганялася з сокирою за бідним вовком
навколо бабусиного будиночка.
Якби Піп не прийшов на допомогу,
страшно уявити, що могло б статися.
Я щось такого не пам'ятаю.
Тому що сама Шапочка зазвичай все розповідає по-інакшому.
Добраніч, Жизель.
І дякую за чудову казку.
Добраніч, Морган.
РЕСТОРАН БЕЛЛА НОТЕ
Мем! Сюди з собаками не можна!
Ти спізнився.
Я вибачаюся.
О, Жизель!
Послухай, Жизель.
Я розумію, ця історія про твого друга-бурундучка дуже гарна.
Так.
Але я знаю, що таке пізнати гіркоту втрати.
Дуже хочеться бачити речі такими, як хочеться тобі,
- а не такими, як вони є. - Але ж він справді приїде.
- Я цього не вигадала. - Авжеж.
- Так тобі сказав бурундук. - Так. Піп справді сказав...
Слухай. Не знаю, жартуєш ти,
чи іронізуєш, але бурундуки не вміють говорити.
Це лише у вас так.
Що ж, у разі, якщо він помилився,
я хочу, щоб ти знала...
Якщо ти раптом вирішиш лишитися в Нью-Йорку,
- я б хотів і далі допомагати тобі. - Ти дуже люб'язний, Роберте.
- Але Едвард прийде по мене. - А що як ні?
Чому ти весь час це повторюєш?
Тому що бачу це щодня.
Якщо стосунки не налагоджуються відразу,
- згодом краще не стане. - Він прийде!
Жизель, я так не думаю. Ні.
- Так! - Мушу не погодитися з тобою.
- Ні? - Ні.
Чи це єдине слово, яке ти знаєш? Ні?
- Ні! - О, справді? Ні.
- Ні. Тобто, ні. - Ні! Ні! Знову й знову!
Щоразу, коли ти розкриваєш рота, то кажеш "ні"! Від цього я...
- Іноді ти мене так... - Я тебе так що?
Ти мене так...
Так...
...розлючуєш!
- Я зла! - У се нормально?
- Я зла. Я зла! - З тобою все гаразд?
Зі мною...
Зі мною все чудово.
Ти впевнена?
Так. Я...
Я почуваюся добре.
Мені...
...добре як ніколи.
Добре.
Добраніч.
О, Боже.
- Доброго ранку. - Доброго ранку, тато.
- Доброго ранку. - Доброго ранку.
Ага. Зробили сніданок. Чудово.
- Я принесу. - Дякую.
- Гарна сукня. - Дякую.
Я йду! Принц Едвард Андалазійський
прийшов, щоб урятувати мою кохану наречену Жизель!
- Він тут. - Схоже на те.
О, Боже. О, Господи.
- Як я виглядаю? - Дещо збентеженою.
- Ні. Я гарна, скажи. - Ти...
...прекрасна.
- Жизель! - Едвард!
Будь ласка... Будь ласка, обережніше...
- Обережніше, будь ласка. - Ти!
- Що? - Ти - той, хто утримував
- Жизель у полоні! - Зберігайте спокій.
Ні!
- Хочеш сказати останні слова? - Ти, мабуть, жартуєш.
Дивні останні слова.
Ні! Ні! Ні.
Це мої друзі.
Це Морган. І Роберт.
Це Едвард.
Я завжди мріяв про справжній поцілунок.
Він теж співає.
Моя щира, чарівна леді,
Я вже почав надію втрачати
Знову побачити тебе.
Але я знав, що врешті-решт знайду ту дівчину,
Яка була створена...
Для мене.
- Що таке? - Ти не співаєш.
Так, не співаю.
Пробач мене.
- Я замислилася. - Замислилася?
Перед тим, як ми підемо, я б воліла зробити одну річ.
Лише одне слово, любов моя.
- Я хочу піти на побачення. - На побачення!
Що таке побачення?
Ну...
...ми пообідаємо разом.
Поговоримо одне про одного.
Про те, що любимо, що ні. Про наші інтереси.
Ну, як на побаченні.
Завітайте до Андалазії коли заманеться.
Звісно. А ви, якщо будете в місті,
теж заходьте, пообідаємо разом.
Це було б чудово.
До скорої зустрічі.
Я пам'ятатиму про тебе
- завжди. - Я теж.
Тож...
...приємного побачення.
О, тобі теж... із Ненсі.
Бувай. Мені було дуже приємно познайомитися з тобою.
Я буду згадувати про тебе. І ти теж згадуй.
Добре?
Дякую, що подбали про мою наречену, селяни.
Я буду дуже сумувати за нею.
Я теж, серденько.
Я теж.
Не розумію, як їм вдалося знайти одне одного, Ваше величносте.
- У явити не можу. - Ти ідіот!
- Але ж Ваше величносте... - Ти мав убити її, а не врятувати.
- Це було так важко запам'ятати? - Розумію ваше незадоволення, мадам.
Проте, якби ви дали мені ще один шанс.
Ще один шанс? Ти думаєш, отруйні яблука ростуть собі на деревах?
Лишилося тільки одне! Ти проґавив свій шанс!
- Ваша величносте, будь ласка! - Ні, забудь!
Я йду до вас сама! Я власноруч подбаю про цю негідницю!
О, ні.
Я тут роздумував над тим, що та дівчина сказала
про очі Фібі.
Це перше, на що я звернув увагу, коли ми зустрілися.
Це правда.
- Її очі справді сяють. - Ітен.
Послухайте. Слухайте.
Фібі, як ваш адвокат я не радив би
вам приймати рішення після зустрічі з першою пересічною...
А що, якби не було жодної зустрічі?
Припустимо, ми ніколи не бачили ту жінку.
- Але ж у вас були непорозуміння. - У всіх бувають непорозуміння.
У всіх бувають важкі часи.
Хіба варто через це забувати про все добре, що було до того?
Ні.
Тобі сподобався хот-дог?
Насправді він з коров'ячого м'яса, просто так називається.
- Він доволі смачний. - Добре.
Що ж! Ще було судове побачення.
- Тепер підемо? - Підемо куди?
Назад до Андалазії, звичайно. Ми маємо одружитися.
І жити довго й щасливо, доки смерть не розлучить нас.
Нам необов'язково вирушати саме зараз.
А як довго триватимуть ці побачення?
Ну...
Стільки, скільки ми захочемо.
Можна зустрічатися дуже-дуже довго,
доки не набридне придумувати нові способи проводити час разом.
- Способи? - Ми могли б піти в музей.
Чи, може, в театр?
- А ще є бал. - Бал?
Так.
Там грає музика, і всі танцюють.
- Тобі ж це подобається. - Так мабуть.
Чудово. Тоді підемо.
- Жизель? - Що?
- А тоді повернемося до Андалазії ? - Звичайно.
Це в останній раз.
Жизель! Ти повернулася! Повернулася!
Ах, Морган. Морган, треба, щоб ти мені допомогла.
Я маю йти на бал і не знаю, що робити,
що мені одягнути.
В цей час я навряд чи знайду тут хрещену фею.
Я знаю набагато кращий спосіб.
Тато казав, що це на крайній випадок.
Я думаю, час настав.
КАЛІПСО
Будь ласка, ваші покупки.
- До побачення. - До побачення.
Далі.
ЕЛІ ТАХАРІ
- Міс? - Дякую.
Гарного вам дня.
Виходячи в люди, головне - не переборщити з косметикою,
інакше хлопці можуть невірно тебе зрозуміти.
А ти ж їх знаєш.
Їм треба лише одного.
- Чого ж це? - Не знаю.
Мені так ніхто й не сказав.
Отже, ось воно як.
- Що саме, серденько? - Ходити з мамою за покупками.
Не знаю. Я ніколи не ходила з мамою за покупками.
Я теж.
- Але мені сподобалося. - Мені теж.
Але ж скоро у тебе знову буде мама.
Тобто, мачуха.
Не все, що кажуть про них, - правда.
Я знаю багато добрих мачух, які люблять своїх нових дітей.
Наприклад, мачуха Едварда.
Я ніколи не бачила її, але кажуть, що вона - просто душка.
КОКА-КОЛА
З нами на зв'язку містер Н, який каже, що його
кохана охолонула до нього. Ми слухаємо вас, містере Н.
Я завжди ставився до неї як до королеви,
але останнім часом я вона почала показувати себе
з іншого боку, і мені здається, що я зовсім її не знаю.
Я гадаю, вам слід тимчасово розійтися,
так ви дізнаєтеся про її справжні почуття до вас.
Привіт, неробо. Сумував за мною?
КОРОЛЕВСЬКИЙ БАЛ
- Що вона тут робить? - Не питай мене.
- Як несподівано бачити тебе тут. - Мені теж.
- Ти казав, що не вмієш танцювати. - Я сказав, що зазвичай не танцюю.
Це не означає, що я не вмію.
Це Едвард. Мій...
- ...принц. - А це Ненсі.
Вона... Вона...
- Ми прийшли разом. - Так.
А цю чарівну леді звуть Жизель, вона - моя любов,
моя єдина пристрасть.
- Щось не так? - Те, як ви це сказали.
Так відверто. Без тіні іронії.
Це так... романтично.
Дякую.
Отже, шановні гості, настав час для особливого танцю.
Я б хотів, щоб кожен джентльмен запросив жінку,
але не ту, з якою прийшов,
станцювати королівський вальс.
- Ви дозволите? - Будь ласка.
Можна?
Ти в моїх обіймах,
Світ навколо розтанув,
І музика грає
Лише для нас двох.
Ти так близько,
Що я відчуваю,
Як життя навколо
Прискорює свій рух.
Усі романтичні мрії розіб'ються,
І я буду змушений сказати "прощавай".
Я ніколи не думав,
Що цей момент настане
Для нас обох так скоро.
І тепер я знаю точно,
Все, що мені треба, -
Це триматися
Поруч із тобою.
Знати, що щастя
Десь зовсім поруч,
І вірити в те,
Що це все по-справжньому.
Ти поруч зі мною,
І ми летимо в далекі краї,
І в тій далечині
Ми станемо
Справді близькими.
Можна вас перервати?
Так, будь ласка.
І я втрачаю тебе.
Ми знаємо,
Що щастя
Десь зовсім поруч,
І віримо в те,
Що це все по-справжньому.
- Ти засмучена. - О, ні.
- У се гаразд. - Я принесу твій одяг.
Ми так близько,
Так близько
І водночас - так далеко.
Дівчинко? Це ти?
Ти! Через тебе я застрягла тут.
Рада бачити тебе. Я так хвилювалася.
Ти опинилася посеред цього пекла в результаті прикрої випадковості.
Я розумію, скільки невдач і болю ти натерпілася.
Бачу-бачу.
Нарешті знайшла своє кохання,
проте приречена навіки бути відданою іншому.
Але все необов'язково має бути так.
Ні-ні-ні. Я можу позбавити тебе болю. Так.
Я зроблю так, що зникнуть усі погані спогади.
Так!
Лише один укус, сонечко моє,
і все це зникне.
Твоє життя тут,
люди, яких ти тут зустріла.
Ти забудеш усе.
Лишаться тільки приємні мрії ...
...та щастя, що десь поруч.
Але слід поспішати. Треба поспішати.
Щоб чари спрацювали,
треба скуштувати яблучко до того, як годинник проб'є 12.
Вирішуй швидше. Мерщій. Мерщій.
Так! Так! Так! Ось так. Ось так.
Давай. Швидше. Так.
З дороги!
Як вона це зробила?
Едварде?
- Мамо? - Едварде!
Так. А, ти про неї.
Я саме збиралася вивести її подихати.
Їй раптом стало недобре. Облиш її, любий.
З нею все гаразд. Облиш її. Зараз її розтормошать,
дадуть води, і все буде гаразд.
- Допоможіть хто-небудь! - Ти надто бурхливо реагуєш.
Не варто так нервувати, любий.
О, ні. Викличте швидку.
Не зважайте. Веселіться далі.
- З нею все гаразд. - Жизель.
Добрий вечір, у нас тут жінка втратила свідомість.
Я не бачила, як це сталося.
- Вона знепритомніла, але все добре. - Я так не думаю.
Натаніель, повертайся в машину.
Ні.
Ти отруїла її.
- Вона - зла відьма! - Ти це зробила?
Вона відправила дівчину сюди. А відтак отруїла її!
Як не прикро,
- за моєї допомоги. - Він бреше, любий.
З якої радості я б мала справу з цим недоумком?
- Подумай сам. Навіщо?.. - Тихо!
Ти брешеш, підступна відьмо!
Коли ми повернемося додому, усі дізнаються про твою зраду.
- Тобі більше не бути королевою! - Хочеш скинути мене?
Чи не надто мелодраматично, любий?
Я не знаю, що значить "мелодраматично",
але ти будеш позбавлена трону назавжди. Я подбаю про це.
Не цього разу, зміюко.
- Як їй можна допомогти? - Не знаю. Що робити?
Її вже ніщо не врятує. Вона приречена.
А справжній поцілунок?
Що?
Це наймогутніша річ у світі.
Так. Так, звісно.
Звичайно.
Нічого!
Тепер вам її не врятувати. Коли годинник проб'є 12...
...вона помре.
- Якщо тільки... - Тільки що?
Це неможливо. Це не можу бути я.
- Хіба не зрозуміло? - Я її знав лише пару днів.
Цілуй її, Роберте. Все гаразд.
Будь ласка.
Не залишай мене.
Я знала, що це будеш ти.
- Що скажете? - Неймовірно.
Набагато краще, ніж торішня вистава.
Ні!
Наймогутніша річ у світі.
Я так не думаю.
Ви навіть не здогадуєтесь, із ким маєте справу.
Вам потрібна вистава? Я покажу вам виставу.
Приготуйтеся побачити сьогоднішній головний номер!
Ти брудна корислива...
У сі ці набридливі балачки про "справжній поцілунок"
справді прокинули в мені звіра.
- Назад. - Я тут подумала,
відколи я хочу лишитися королевою, мені треба вигадати
якусь історію для мешканців Андалазії.
Як щодо зловісного велетенського чудовиська, що раптом
з'являється та вбиває всіх?
А бідненька беззахисна королева Наріса
не має, як йому протистояти.
Гадаю, варто почати з дівчини, через яку заварилася ця каша, чи не так?
- Тільки через мій труп. - Гаразд.
- Нічого не маю проти. - Відпусти мене!
Ходімо, Жизель. Гадаю, ти не хотіла б таке пропустити.
Відпусти мене!
Відпусти! Ти скажена!
Ні. Підступна, ласа до помсти, дуже велика...
Але тільки не скажена.
- Жизель! - Отакої. Яки сюжетний хід!
Маленька хоробра принцеса поспішає на порятунок.
Тобі має бути від цього ніяково,
чи не так, красеню?
Тримайся міцніше. Час підкорити останню висоту!
Піп!
Ти б хотів нарешті вибратися звідси...
...врятувати Жизель...
...подолати монстра.
Чого ж ти раніше мовчав?
Дякую.
Нарісо! Я не дозволю тобі завдати йому шкоди.
Наша розповідь добігає кінця.
Бачу, ти не можеш всидіти на місці, Жизель,
так хочеться дізнатися, чим усе закінчиться.
Піп!
Як тобі таке?
"І жили вони довго й щасливо!".
Принаймні, я.
Що таке?
Роберте! Тримайся!
Я бачу, для тебе це звична справа? Падати звідусіль?
Тільки якщо при цьому ти мене ловиш.
Довго-довго.
- Чого сумуєте, чарівна леді? - Вона лишила свою туфельку.
Навмисно.
Наша розповідь добігає кінця.
Можна?
Але в глибині душі ми віримо, це все правда.
Чудово підходить.
І наші серця завмирають
У цей найбільш зворушливий момент.
І ми хочемо, щоб він
Тривав довго-довго.
Довго-довго.
Я вибачаюсь.
А тут класний зв'язок.
Довго-довго.
АНДАЛАЗІЙСЬКА МОДА
Зараз не модно стидатися своїх почуттів.
Довго-довго.
Інколи те, в що ти віриш, втілюється у житті.
У житті.
Не бійся, розкрийся,
Світ сповнений позитиву.
МОЇ КОРОЛІВСЬКІ СТРАЖДАННЯ НАТАНІЕЛЬ
Будь собою завжди,
Це так прекрасно.
Довго-довго.
МОВЧАННЯ - НЕ ЗОЛОТО АВТОР - ПІП
- Тримайте, дорогенькі. - Дякую, Піп!
Не товчіться, не товчіться, книжок усім вистачить.
Не дивно, що тобі хочеться літати,
Що в тебе кружиться голова.
Адже кожен щасливий кінець - це початок чогось нового.
Тож не бійся піддатися чарам,
Можливо, це ще один крок вперед,
До нових вершин.
І жили вони
довго й щасливо.
КІНЕЦЬ
Я завжди мріяла
Про справжній поцілунок.
ЗАЧАРОВАНА