- Vad blir det? - Din älsklingsrätt.
Nu igen?
- Det här är den sista. - Menar du att vi har slut på tomater?
Man får aldrig för mycket burktomat.
Istället... har vi fem burkar kikärtor.
Borde räcka i minst fem år, va?
- Ett glas vin? - Gärna.
Då har du tur.
Drickbart.
- Är det okej? - Visst.
Nej, förresten. Det är åt helvete.
- Barnen är väl i säkerhet? - Ja, det är klart.
Kan du tänka dig om vi inte hade betalt skolresan?
Nej, det kan jag inte.
Men nu är de långt, långt borta.
Och de är i säkerhet. Okej?
Oroa dig inte...
...snygging.
Jag stör väl inte?
Nej.
Jag hittade den här i källaren.
Jag hade glömt den. Vi kan väl ta dem efter maten?
- Vad gott det luktar! - Och är det en flaska vin jag skådar?
Och choklad till efterrätt, tack vare din fru.
Vad har vi här då? En anstrykning av björnbär...
Vanilj. Höstiga toner.
Karen?
Han kommer att vara hungrig...
Han kommer att vara hungrig när han kommer tillbaka.
- Dags igen... - Jacob.
Det var fem dar sen din kille stack.
Om han fortfarande andas lär han inte vilja ha pasta.
- Snarare din hals! - Säg inte så!
- Onödigt, Jacob. - Det ärju sant!
Ju förr hon inser det, desto bättre.
Det finns inga överlevande. Det är bara vi härinne och de därute.
- Sam! - Tyst!
- Det är en pojke. - Nej, vänta! Du vet inte vem som är därute.
- Släpp in mig! - Det är ett barn, Don!
Hjälp! Släpp in mig!
Helvete...
- Släpp in mig! - Jag kommer.
Släpp in mig!
Kom in!
- Mår du bra? - Jadå.
- Var kommer du ifrån? - Sandford.
Sandford är nån halvmil upp längs floden.
- Hur kom du hit? - De jagade mig. De skrek.
Jag blev rädd. Jag sprang.
Jag försökte med andra hus. Tomt överallt.
Jag kom igenom skogen och följde floden hit.
- Vilka var det som jagade dig? - Mamma. Pappa.
De försöker döda mig.
- Det finns andra också. - Hur många?
- Massor. - Sam?
Den har mig! Hjälp!
Alice! Ner genom nödluckan! Spring!
- Jag ser inget, Geoff! - Håll mig i handen!
Dö, din jävel!
Kom tillbaka!
Följ Jacob! Vi har inte tid, Sally!
Följ med honom, för Guds skull!
Helvete!
Var är du?
Nej, Alice!
Räck mig handen, Sally!
Hjälp mig!
Alice!
- Lämna honom här, Alice. - Jag ser honom. Släpp!
Snabbt!
Hjälp, Don!
In här!
Jacob!
Fan, fan, fan...
15 DAGAR SENARE: BRITTISKA FASTLANDET FÖRSÄTTS I KARANTÄN
28 DAGAR SENARE: BRITTISKA FAST- LANDET ÖDELAGT AV VREDESVIRUSET
5 VECKOR SENARE: DE SMITTADE HAR DÖTT AV SVÄLT
11 VECKOR SENARE: EN USA-LEDD NATO-STYRKA GÅR IN I LONDON
18 VECKOR SENARE: BRITTISKA FAST- LANDET FÖRKLARAS SMITTOFRITT
24 VECKOR SENARE: ÅTERUPPBYGGNADEN BÖRJAR
28 VECKOR SENARE
Välkommen till London.
- Har du kul där nere, Doyle? - Kyss mig i arslet.
Vilken värdelös strid. Var är den?
Ge mig nåt att skjuta.
Nordöst om sjukhuset, 20:e våningen. Runkande fetto.
- Han igen... Jag såg honom igår. - Jag ser honom inte.
Kuken i handen, 20:e våningen.
Bredvid nödutgången.
- Du är expert på "handstrid", Doyle. - Man mot man!
- Är det din farsa, Doyle? - Avslöjad.
Fan...
- Överste Phillips. Lägesrapport? - Godmorgon, översten.
Jag ser nykomlingarna kliva av.
Det kommer att ta hela morgonen att gå igenom dem.
Ingen har sagt att vi släpper in barn nu.
Grön och brun. Intressant kombination.
Det brukar gå i arv. Någon av dina föräldrar som har likadant?
Mamma hade det.
- Hur gammal är du, Andy? - Tolv.
Då är du nog yngst i hela landet.
Ja, blodtrycket är okej.
Och du har inga allvarliga sjukdomar.
Du är godkänd. Välkommen tillbaka till Storbritannien.
Vi ska till Gröna zonen, vårt säkerhets- och återuppbyggnadsområde.
Det har fått namnet Distrikt 1, och ligger på Isle of Dogs.
Isle of Dogs är helt säkert, men omgivningarna är det inte.
Det finns fortfarande många kroppar från när smittan först bröt ut.
Det finns råttor, vildhundar och sjukdomar.
Vi påminner alla nykomlingar om-
- att det är strängt förbjudet att gå över floden och ut ur säkerhetszonen.
Ni kommer att ansluta er till 15000 civila i Distrikt 1.
Ju närmare vi kommer ert nya hem, desto fler militärer ser ni.
US Army är ansvarigt för er säkerhet.
Vi ska göra allt för att er hemkomst ska bli så smidig som möjligt.
Vi tror att ni blir positivt överraskade av Distrikt 1.
Det finns varm- och kallvatten, elektricitet dygnet runt-
- ett sjukhus, en stormarknad, till och med en pub.
Vi är nästan hemma.
Pappa!
Spännande, va?
Vad jag har saknat er!
Hur mår ni?
Jag trodde aldrig attjag skulle få se er igen.
Jag är chefsläkare, och jag borde ha varskotts om barnen.
Vi saknar regler för minderåriga.
Vi har sjukdoms- och sanitetsproblem och dessutom förstår vi inte viruset än.
Vi förstår att det inte smittade över artgränsen-
- inte via luften och att den sista smittade människan dog för ett halvår sen.
Vi var inte här då.
Vad är du rädd för?
- Tänk om den kommer tillbaka? - Det gör den inte.
- Men om? - Då dödar vi den.
Röd kod.
- Det här stället då, Andy? - Det duger väl, pappa.
Se in i kameran.
Det är 25 våningar högt. Vi får takvåningen!
ID, sir...
- Vad gör du här, pappa? - Jag är sektionsbefäl.
Ser till att vi har ljus, vatten och värme.
Titta här. AAA. "Access All Areas."
- Jag är i princip chef för hela bygget. - Du är vaktmästare, eller hur?
Nej, jag är chef för hela bygget.
- Vad tycks? - Det ärju toppen.
- Bättre än soliga Spanien? - Du skulle sett flyktinglägren.
20 personer per tält, och kemiska toaletter.
Det luktade piss överallt.
VÄLKOMMEN HEM
Vi flyttar snart till vårt nya hus. Om några månader.
- Ett nytt hus? - Ja.
Jag hoppas att ni förstår att vi inte kan bo i gamla huset.
Det ligger utanför zonen. Jag vill ändå inte tillbaka, även om det vore möjligt.
Vad hände, pappa? Med mamma?
Sätt er, så skajag berätta.
Mamma och jag gömde oss i ett hus.
En liten stuga.
Det var ett gammalt par som ägde den.
De var där också. Tre personer förutom oss.
Och vi...
Vi försökte hålla oss vid liv, helt enkelt.
Vi klarade oss ett tag, men så blev vi angripna.
De kom in genom köksfönstret.
De var väldigt snabba.
De jagade oss.
Jagade mamma.
Och vi blev fast. Fast i sovrummet.
Och jag såg dem...
...bita henne.
Jag kunde inte göra nånting.
Jag försökte ta mig tillbaka...
...men hon var redan borta.
Hon var redan borta.
Fanns det inget du kunde göra?
Nej, ingenting.
Jag lyckades fly.
Jag sprang, och sprang, och sprang.
Jag kom till ett militärläger.
Resten vet ni. Jag har suttit i karantän och väntat på er.
Vi är bara glada att du lever.
Jag är ledsen...
TILL PAPPA
- Doyle, ditt svin... - Jag har aldrig sett dig så vit.
- Godmorgon. - Dra härifrån, jag har sköna drömmar.
Söndag eftermiddag. Klarblå himmel.
Jag låg i sängen med min fru... och nu ärjag tillbaka här.
Jag vet... Jag har också drömt det där om din fru.
Jäklas inte med mig.
- Nästa gång skjuterjag. - Vi ses sen, familjefadern.
Jag skjuter dig, sajag ju!
Vad är det på tv ikväll?
Var är det? Drömde du mardrömmar?
- Jag vill inte glömma hur hon såg ut. - Det gör du inte.
- Jag har inte ens nån bild av henne. - Du glömmer inte.
- Lovar du? - Ja.
Vi kom ju överens. Det ärju bara råttor och hundar därute.
Vi hämtar allt vi vill ha.
- Vi borde ha sagt till pappa. - De märker inte ens att vi är borta.
Vart ska ni?
Basen... Två lösa gick ut genom norra porten.
- Lösa hundar? - Nej, valpar.
London är mitt!
Det där är vad vi behöver.
Ja, om det fanns några nycklar.
Vänta här.
Nu kör vi.
Här.
Tam!
Är du här, Tammy?
Vad dum du är. Det är inte roligt!
Jag visste det...
Det gör ont!
Nej!
Nej, spring inte!
Doyle...
Jag har hittat dina valpar.
Släpp mig!
Jag ber om ursäkt för våra försiktighetsåtgärder.
Alla överlevare får samma behandling.
Fast det var ett tag sen, det är över två månader sen vi hittade nån.
Kan du berätta något om-
- hur du har lyckats hålla dig vid liv så länge?
Känner du till fler överlevare?
Jag ska bara ta ett blodprov.
Det gör inte ont.
Har du kommit i direkt kontakt med de smittade?
Jag vill träffa mina barn.
Självklart.
- Mr Harris? Vi har hittat era barn. - Tack gode Gud...
Vi har även hittat er fru.
Kan de höra mig?
- Och vad sysslade ni med? - Du sa att du såg henne dö.
Du sa att du såg henne dö!
- Det sajag inte. - Jo, det gjorde du!
Jag använde inte de orden. Jag vet inte... Det är förvirrande.
Det är svårt att föreställa sig.
- Det är för svårt att förklara. - Försök!
Vad skajag säga? "Jag trodde jag såg mamma dö"?
Det hade jag inte sagt. Jag var säker.
Jag vet inte vad som händer här. Men det är nåt bra.
Det är huvudsaken. Mamma lever.
Jag vill träffa henne!
Inga tvivel, sir. Hon har viruset. Hon är smittad.
Varför uppvisar hon inga symtom?
- Jag vet inte. - Spekulera.
En genetisk avvikelse som fungerar som ett immunförsvar.
Men viruset finns i blod och saliv så formellt sett är hon inte immun.
Hon är en smittobärare.
- Hon är alltså smittsam? - Helt klart.
Om hon är immun är hon otroligt värdefull.
Hennes blod kan innehålla nyckeln till ett vaccin, kanske ett botemedel.
Alice...
Hej...
Jag är så ledsen... Jag var rädd.
Jag borde inte ha sprungit. Jag var rädd.
Förlåt mig, snälla.
Vi behöver tid att studera henne, sir.
Du kan studera hennes kropp.
Jag älskar dig, Don.
Jag älskar dig med!
Rensa frekvenserna till kontrollrummet. Kontrollrummet, general Stone här.
Alla styrkor under mitt befäl, förbered för Röd kod.
Ska bli.
Lystring, lystring. "Solstråle" om 30 sekunder.
Smittan har brutit ut på sjukhuset. Osäkra vapnen.
Öppna flygvapnets sändningsfrekvenser.
- Förbered isoleringsutrymmen. - Flytta civila till isoleringen.
Alla befäl i säkerhet i bunkern. Bekräfta låsning.
Låsning bekräftad.
Utför Röd kod.
Svara, Flynn. Hörde du "Röd kod", eller hållerjag på att bli galen?
Jag tänkte fråga dig detsamma.
Det är ingen fara, jag kommer snart tillbaka.
- Det är nog ingenting. - Det lät inte som ingenting.
Han skulle ju komma tillbaka.
Är ni okej? Kom.
Kom!
- Sätt fart! - Håll mig i handen, Andy!
Kom igen, stanna inte.
Snabba på.
- Knuffas inte. - Alla civila till isoleringen.
De är med mig. De måste skyddas. Jag måste ta med dem härifrån.
- Inga undantag. Det är Röd kod. - Ja, men de är med mig. Jag heter...
Andy!
- Tammy! - Vänta, Andy!
- Vi kommer! - Lugna ner er.
Fyll på bakåt.
- Tror du att det är en övning? - Nej! Nån har sett en smittad.
Fortsätt framåt.
- Varför blir vi isolerade? - Det är för ert eget bästa.
- Bevaka dörren, lås den inte. - Det är för ert eget bästa.
Vi måste hitta Andy.
- Stäng ner civila områden. - Stänger ner sektor 1...
- Stänger ner sektor 8. - Stänger ner sektor 3.
Växla till nödbelysning. Icke-dödligt våld tillåtet.
Krypskyttar i position.
Markstyrkorna till sjukhuset.
Täcker sektor 1.
Behåll lugnet.
Pappa...
Nej! Min pappa!
Han är här!
Inta position.
Angrip endast de smittade.
Uppfattat.
Jag har skjutit två stycken.
Skjut inga vänner!
Jag får inget läge!
Det här är helt åt helvete!
En grupp klockan tolv!
En klockan tre!
Sexton nere.
Två vid jeepen.
Jag kan inte urskilja målen.
Omlokaliserar!
Jag hittar inga mål härifrån.
Jag får inget läge!
Varför har ni slutat skjuta? Kom.
Sluta skjuta på utvalda mål. Skjut på allt som rör sig.
Vi har tappat kontrollen.
Alla enheter, detta är chefsläkare Sierra Lima.
Leta efter en tolvårig pojke vid namn Andy.
Om han påträffas måste han evakueras från isoleringen.
Vi måste hitta Andy!
Det ordnar sig. Jag lovar att vi ska hitta honom.
Jag ska ta er båda härifrån. Lita på mig.
Inga utvalda mål. Fria mål.
- Bekräfta order. - Skjut mot alla på marknivå.
Inga undantag. Jag upprepar, inga undantag.
Kom igen!
Tre nere. En av våra på marken, klockan tre.
- Vi skjuter dem. - Vänstra sektorn, klockan tre.
Grabben! Här borta!
- Jag har honom i sikte. - Skjut då!
Jag har två jävlar på mig!
Fan!
Tam?
Det är helt galet.
- Vad händer? - De skjuter mot alla.
- Varför? Det låter orimligt. - Det låter ytterst rimligt.
Det är Röd kod.
- Jag såg pappa. - Var?
Han är en av dem.
Steg ett: döda de smittade.
Steg två: isolering.
Om isoleringen misslyckas...
...steg tre: utrotning.
De kommer inte att sluta förrän alla är döda.
Vad ska vi göra då?
Jag sitter inte här och väntar på att bli utrotad.
Vi måste härifrån.
Så fort vi går ut blir vi tagna av de smittade eller av krypskyttarna.
Ni har inget val.
Det är mörkt därute. Krypskyttarna ser er i sina mörkersikten-
- men ni får lite skydd av de smittade.
Vill ni vänta till soluppgången är ni rökta.
Vem är du?
Sergeant Doyle. Delta. Krypskytt.
Varför är du inte på din post?
Varför är inte du det?
Ni gör som ni vill, men jag drar härifrån.
Följer ni med?
Kom.
- De skjuter mindre nu. - Det kanske finns färre skyttar kvar.
Okej... Ni måste titta på mig, och bara på mig.
Ni springer närjag springer. Som min skugga.
Du går bakom. Ta hand om henne.
Redo? Då sticker vi.
Stanna.
Doyle. Svara.
- Flynn... - Var fan är du?
- Marknivå. Distrikt 1. - Skit... Byt frekvens.
Uppfattat.
Vad fan gör du där? Det är stora problem på väg.
- Vi har redan stora problem. - Jag menar allvar.
Luftstyrkorna har fått sina order. De tänker eldbomba hela distriktet.
Smittan sprider sig, de tar inga risker.
Så om du inte flyttar på dig, är du kokt.
- Hur lång tid har vi på oss? - Fyra minuter.
Men jag kan landa i Regent's Park. Det är upphämtningsplatsen.
- Jag hör av mig. - Det är fan bäst, det.
Okej, allihop. Vi måste springa. Håll huvet nere och farten uppe.
Efter mig. Nu.
Krypskyttar! Tillbaka!
Tillbaka, Andy!
- Tillbaka! - In med dig!
Fan också! Ingen fara, det är bara ett köttsår.
Flera skott, en träff.
Han har panik. Ingen skytt.
- Vad heter du? - Sam.
Kom hit, Sam. Ser du dörröppningen där?
Du måste springa i sicksack, så fort du kan. Stanna inte för nåt.
- Ska du ha mig som lockbete? - Nej. Han kommer att missa dig.
Då röjer han sin position, och då skjuterjag honom.
Du är inte klok. Aldrig i livet.
Om två minuter dör vi allihop. Är det vad du vill?
Nej!
Fan!
Brajobbat, grabben.
- Stängslet! - Bakom mig!
Kom igen!
Hoppa!
RF-14W här...
Fortsätt. Vi är i säkerhet under floden.
Spring!
Sätt fart!
Spring!
Ta in bio-enheterna. Sprid ut er från grundpositionerna.
Uppfattat.
Användning av kemiska stridsmedel tillåten.
Håll er nära.
De lämnade oss igen.
Tror du att mamma överlevde?
Inte den här gången.
- Du ser lite blek ut. - Blod gör mig illamående.
Du svarade aldrig på frågan. Om varför du lämnade din post.
Närjag fick in siktet på grabben...
Det kan inte vara ett mål.
När vi kom ifrån varann...
...trodde jag attjag hade förlorat dig med.
Vi ska inte komma ifrån varann igen, vad som än händer.
Vad som än händer.
Det gick åt helvete.
Man hörde på radion. Åt helvete!
Hursomhelst - du själv, då?
- Vad fan gör du här? - Deras mamma hade väldigt speciellt blod.
Ett slags naturligt försvar mot viruset.
Inte alla genetiska anlag bärs vidare.
De kan hoppa över en generation eller försvinna. Men...
- Men de kan ha det? - Det är möjligt.
Så deras liv är mycket mer värdefulla än mitt.
Och ditt.
Uppfattat.
Du klarade det! Jag visste det. Jag kommer nu, men akta dig.
Vi har sett smittade som överlevde eldbombningen.
- Beräknad ankomst? - 60.
- Minuter? - Nej, sekunder.
Ungar, det är dags.
Ner!
Jag ser dig, jag kommer ner!
Du harju folk med dig! Vilka i helvete är det där?
Jag kan inte ta med dem, då blirjag nedskjuten vid basen.
Ta dem inte till basen, ta dem över kanalen.
- Du måste få ungarna härifrån, Flynn. - Inte en chans.
Jag lämnar dem inte. Du får ta allihop!
Gå ner därifrån! Ta bort honom från skidan!
Jaså, du vill flyga med mig?
Kom igen!
Vi dör härnere, Flynn! Gör nånting!
Vill du jävlas?
Kom igen då, erajävlar!
Spring!
Titta inte bakåt, fortsätt!
Doyle? Du måste hitta en säker plats.
Ta dig till stadion. Gör dig av med dina följeslagare!
Svara, Flynn. Jag vet att du hör mig.
Åt helvete med röda koden, du måste hämta mig.
Du får fan komma dit, för det tänker vi göra.
Hur är det?
Du måste vara trött, va? Jag med.
Du måste hjälpa mig med din syster.
Kom nu, vi måste sticka.
Gas! Tillbaka!
In i bilen!
Hoppa in!
Sätt fart!
Lås dörrarna!
Stäng ventilerna!
- Den startar inte! - Det fixar sig, fortsätt försöka.
Den startar inte!
Fortsätt!
- Den startar fan inte! - Dra åt helvete...
Tryck ner kopplingen.
Släpp upp den närjag säger till. Ta dem till stadion.
Håll huvudet lågt.
Vi ses där.
Släpp upp den!
Kör!
Herregud!
Fan!
Scarlet!
De skjuter på oss!
JAG ÄLSKAR LONDON
Håll i dig!
Fan!
Okej, vi går.
Den här vägen.
Håll i ledbandet.
Var försiktiga.
Det är ingen fara, jag ser.
Fortsätt nedåt.
Okej... Fortsätt rakt framåt. Håll handen mot väggen.
Det gårjättebra.
Tillbaka! Mot väggen!
Håll er nära. Lite åt höger, Andy.
Det är ingen fara, jag kan se. Jag har mörkersiktet på er.
Det går bra. Håll i ledbandet bara. Lugnt och fint nerför trappan.
Stanna nu direkt!
Till vänster, Tammy.
Bra. Fintjobbat. Rakt ner nu bara. Långsammare.
Stanna där! Det är ingen fara.
Ta tag i det andra ledbandet. Till höger.
- Jag ser ingenting, Scarlet. - Gå till höger.
Sträck ut benet framför dig. Och ta tag i ledbandet.
Var är du?
Var är du, Andy? Svara!
Var är du?
- Var är du? - Scarlet!
Jag har tappat bort Andy.
Jag är här.
Kom långsamt fram mot mig.
Jag har tappat bort Andy.
Vi hittar honom.
Var är du?
Tammy?
Nej!
Don!
Vi ska vara tillsammans. Vad som än händer.
Ärjag en av dem, Tam?
Nej.
Nej, det är du inte.
Stanna!
Var är Doyle?
Det är bara vi.
Kom.
In med er.
28 DAGAR SENARE
Hör ni mig? Hallå?
Är det någon där?
Vi behöver er hjälp.
TILL PAPPA
SWEDISH