Кажуть, що деякі життя пов'язані крізь часи
Їх поєднує древній поклик, що лунає через віки
Доля
Колись давно у далекій землі
існувала імперія, що простягалася від степів Китаю
до берегів Середземного моря.
Цією імперією була Персія.
Нестримний у битві, мудрий у перемозі,
перський клинок завжди ніс із собою порядок.
КОРОЛІВСЬКЕ МІСТО НАСАФ
Перський король, Шараман, правив разом із братом, Нізамом,
на засадах відданості й братства.
Король мав двох синів, які приносили йому велику втіху.
Радійте!
Але в очах богів
сім'я короля була ще неповною,
до того дня, доки він не став свідком хороброго вчинку
хлопчика-сироти з вулиць Насафа.
Геть з дороги!
Стій!
- Стій! - Рятуйте!
Тікай! Тікай, Бісе! Тікай!
Сиди тут.
Зупиніть його! Він утече!
Відпустіть мене!
Іди сюди!
Іменем короля!
Як тебе звати, хлопче?
- Дастан, пане. - А де твої батьки?
Хлопче!
Брате, візьми його.
Зворушений побаченим,
король усиновив хлопчика, Дастана, і той став членом родини.
Сином, у якому не текло ні краплі королівської крові
і який не міг зазіхати на трон.
Та, можливо, того дня сталося дещо більше,
те, чого ніколи не збагнути простим смертним,
того дня хлопчик-простолюдин став
принцом Персії.
ПРИНЦ ПЕРСІЇ: ПІСКИ ЧАСУ
15 РОКІВ ПОТОМУ
ПЕРСЬКІ КОРДОНИ
СВЯЩЕННЕ МІСТО АЛАМУТ
Славнозвісний Аламут. Ще прекрасніший, ніж я уявляв.
Краса оманлива, принце Тас. Це таке ж місто, як і будь-яке інше.
Багатство розбещує людей.
Вони пішли на зраду і тепер мусять за це заплатити.
Мій батько чітко сказав: Аламут не чіпати.
Є люди, що вважають його священним.
Але оскільки нашого мудрого батька тут нема, вирішувати буду я.
Я востаннє пораджуся з моїм благородним дядьком
і двома моїми братами, вірним Ґарсівом і...
А де Дастан?
Давай! Я поставив на кін свою місячну платню!
Це ж ганьба!
- Може, спробуєш сам? - Іди туди!
Оце й усе, що ти можеш?
Принце Дастан!
Де принц Дастан?
Принца Дастана тут нема!
Ваша високосте, благаю.
Принц Тас скликає військову раду.
Я вже йду.
Наш найкращий шпигун перехопив караван, що виходив з Аламута.
Шаблі найкращих майстрів.
Стріли зі сталевими наконечниками.
І обіцянка винагороди від бунтівника Коша Аламуту.
Вони продають зброю нашим ворогам, Дастане.
Такою стрілою було вбито мого коня в Кошхані.
За це вулицями Аламуту потече кров.
Або наші солдати попадають з його мурів.
Нам наказано приборкати Кошхан, а не нападати на Аламут.
Мудрі слова, менший брате.
Слова не зупинять наших ворогів,
якщо в них буде аламутська зброя.
Нападемо на світанку.
Що ж, якщо таке твоє рішення, дозволь мені піти першим.
Повесели і нас, Ґарсіве.
Я поїду попереду з перською армією.
А Дастан поведе ватагу немитих задрипанців.
Може, манер вони й не знають, але в бою їм ціни нема.
Право пролити першу кров мусить бути моїм.
Ґарсіве, ти знову схопився за меч.
- Так і має бути! - Ці мені брати!
Вічно нетерплячі.
Кажуть, що принцеса Аламута - незрівнянна красуня.
Ми увірвемося в її палац і перевіримо, чи це правда.
У твоїй відвазі ніхто не сумнівається, Дастане.
Але ти до цього не готовий.
Першим піде Ґарсів із вершниками.
Принцесо Таміна.
Перська армія, моя принцесо, вже під нашими стінами.
Їхня віра не визнає іншої правди,
окрім власної.
Може, було б безпечніше не показуватися ворогам.
Якою б не була їхня віра, вона не зробить їхні луки міцнішими.
А їхню ціль - ближчою.
Скличте раду.
Скажіть їм, що я в Святому храмі. Я повинна молитися.
У Святому храмі?
Аламут нескорений уже тисячу років.
З часом усе змінюється.
Кому, як не нам, краще про це знати?
Нагадай мені, чому ми порушуємо наказ твого брата?
Бо Ґарсів уміє нападати лише в лоб.
Буде кривава різанина.
Аламутці зберуться біля головної брами,
а ми прослизнемо крізь бічну.
Ти що, п'яний?
Ось наш вхід.
Воріт двоє. Зовнішні прості.
А от внутрішні - неприступні.
Механізм воріт захищають дві вежі з охоронцями.
Так, що ж, вхід є завжди, Бісе.
Ти подбай про зовнішні ворота,
а неприступні залиш на мене.
Ви, пане, не заспокоїтесь, доки ми всі тут не поляжемо.
Чудова промова, Бісе. Підбадьорлива.
Піднімайте тривогу!
Потримай.
Стережися атаки ззаду.
Східні ворота відчинено.
Це людина Дастана. Він проник усередину. Дастану вдалося.
Усім перейти до східних воріт.
Усім перейти до східних воріт!
Давай.
Вони пробили східні ворота.
Завалити всі проходи в печеру.
Принцесо.
Залиште нас, усі.
Ти знаєш, що повинен зробити.
Його треба вберегти будь-що.
Геть з дороги!
Дурні гімни й благовонний дим тепер вам не допоможуть!
Думаю, тобі не варто поспішати з висновками, га, Ґарсіве?
Отож, цього разу чутки виявилися правдою.
Ми знаємо, що ви потай виготовляли зброю для ворогів Персії.
- Покажіть нам кузні. - У нас тут нема кузень.
А вся зброя, що в нас була, тепер належить вам.
Наші шпигуни кажуть інше.
- Ви могли б уникнути зайвого болю... - Увесь біль світу
не допоможе вам знайти те, чого не існує.
Це слова мудрої людини, здатної на зважене рішення.
Виходьте заміж за майбутнього короля Персії.
Краще вже смерть.
Це можна влаштувати.
Ні!
Принце Тас.
Пообіцяйте мені, що до людей Аламута поставляться милосердно.
- Слава Леву Персії! - Лев Персії!
Вони називають тебе Левом Персії.
Ти ніколи не вмів виконувати накази, Дастане.
- Я мушу дещо пояснити, Тасе. Я... - Ні.
Ні.
Ні! Давай святкувати.
Однак існують певні традиції.
Ти перехопив право першого нападу,
отже, ти винен мені дарунок у знак пошани.
Прекрасний кинджал.
Він підкорив для тебе місто і його принцесу.
- Думаю, це достатній дарунок. - Мабуть, так.
Щойно прибув перший вісник, мій принце.
Прекрасні новини.
Ваш батько перервав молитви в східному палаці і їде сюди.
Не інакше, щоб привітати нас з чудовою перемогою.
Надходили повідомлення, що Аламут озброює наших ворогів.
Повідомлення?
Самих лише повідомлень недостатньо,
щоб окупувати священне місто моєю армією!
Ця авантюра
не сподобається нашим союзникам.
Але, вочевидь, ти про це не подумав.
Не дивися на свого дядька, хлопче.
За рішення і його наслідки відповідаю я.
Я знаю, що тобі кортить носити корону,
але повір мені на слово: ти ще не готовий.
Кому краще знати, ніж тобі, батьку?
Оскільки я надзвичайно дорожу твоєю довірою,
я особисто керуватиму пошуками зброї.
Клянуся, що постану перед тобою лише з доказами аламутської зради.
Третій крок - найважчий!
Брате! Брате!
Ми знайшли рештки тунелів зі східного боку міста.
Я зараз їду туди.
Але ти пропустиш бенкет!
Ви з Ґарсівом візьміть на себе батька, поки мене не буде.
- Є дарунок, щоб його задобрити? - Звісно!
- Бісе, дарунок! - Що?
Його ненадовго десь загубили.
Я знав, що ви забудете. Молитовна накидка аламутського владики.
Найсвященніша в східних землях. Король оцінить такий дарунок.
Ти бився за мене, як лев, Дастане. Я радий віддячити тобі за це.
Рідкісна коштовність.
Представ її королю замість мене ввечері, Дастане.
Тобі точно потрібна ще одна дружина, брате?
Слухай мене, Дастане.
Весілля з принцесою принесе мені вірність її народу.
Якщо вона не з нами, це небезпечна суперниця.
Якщо батько не схвалить наше одруження,
я хочу, щоб ти вбив її власною рукою.
То мене супроводжує принц Дастан,
Лев Персії.
Мабуть, приємно здобути таку славу,
зруйнувавши невинне місто.
Мені теж приємно з вами познайомитись, принцесо.
І дозвольте зауважити, що якщо покарання ворогів короля - злочин,
тоді це злочин, який я радо повторю.
То ви справжній принц Персії.
Жорстокий, безчесний.
Ви помиляєтесь, якщо думаєте, що знаєте мене, принцесо.
А що тут іще знати?
Чекай тут з її високістю.
Якщо можете,
я б радив бути трохи смиреннішою, коли вас представлятимуть королю.
Заради вашого ж блага.
Ви вгамували батьків гнів, дядьку.
Настане день, коли ти теж матимеш нагоду бути братом короля, Дастане.
У тебе вийде, якщо пам'ятатимеш свій найважливіший обов'язок.
І що це за обов'язок?
Постійно підливати йому вино.
Мені повідомили, що ще один мій син вступив до рядів
великих перських воїнів.
Ми сумували за вами, батьку.
Я молився за тебе й твоїх братів, Дастане.
За сім'ю.
Зв'язок між братами - це меч,
що охороняє нашу імперію.
І я молюся, щоб цей меч не розколовся.
Я сподівався, що завдяки моїм діям ми не понесемо непотрібних утрат.
Хороший воїн вчинив би так, як ти, Дастане,
він діяв би зухвало й сміливо заради перемоги й врятованих життів.
Але великий воїн не допустив би
нападу взагалі. Великий воїн
перешкодив би тому, що вважає злом,
незважаючи на те, хто віддав наказ.
Хлопчик, якого я побачив на тій площі,
був здатен стати не просто хорошим воїном,
а великим воїном.
Ну, хай там як, у мене є для вас дарунок.
Дехто сумнівався у мудрості мого рішення взяти хлопчика
з вулиці у свою родину.
Я побачив хлопчика, в жилах якого не було шляхетної крові,
зате шляхетним був його характер.
У серці це правитель.
Дякую, батьку.
Прошу прийняти молитовну накидку аламутського правителя.
Що ж подарувати тобі на знак вдячності?
Рохаме!
Якщо дозволите, я представляю принцесу Таміну.
Тас хоче об'єднатися з її народом, узявши її за дружину.
Я дуже хочу, щоб ви схвалили це рішення.
Я об'їхав півсвіту,
але ще ніколи не бачив прекраснішого міста, ваша високосте.
Треба було побачити його до того, як ваші невігласи на верблюдах
зрівняли його з землею.
З неї явно вийде чудова королева.
Але в Таса вже й так достатньо дружин.
А ти, Дастане, менше ризикуватимеш собою,
якщо вдома на тебе чекатиме така красуня.
Принцеса Аламута стане твоєю першою дружиною.
Що скажеш, Дастане?
Він, не замислюючись, кидається в гущу ворогів,
але перед одруженням завмирає зо страху.
І після цього ще знайдуться люди, які назвуть його немудрим.
Мені треба випити.
Відійдіть! З дороги!
Батьку.
Зглянься, Всевишній! Накидку отруєно!
Хто-небудь, врятуйте його!
- Накидку подарував йому Дастан! - За що?
- Хто-небудь, допоможіть йому! - Тримай убивцю!
- Хто-небудь, рятуйте його! - Мій принце, рятуйся сам!
Хапай його!
Швидше!
Бісе!
Біжи за мною!
- Що це ти робиш? - Я знаю, де вихід.
Без моєї допомоги тобі кінець.
Давай!
- Зачинити браму! - Сюди!
Зачинити браму!
Пригнися!
Он він! Тримай убивцю!
Він на моєму коні! Він украв мого коня!
Акш, давай!
Мої вірні піддані,
увесь світ у жалобі через смерть нашого любого короля.
Нас усіх вразила ця втрата.
Те, що вбивство було скоєне рукою принца Дастана,
лише робить наш біль нестерпнішим.
Я не вбивав свого батька.
Ту накидку дав мені брат.
Його вбив Тас.
І тепер трон перейде до нього.
Я не вбивав батька.
Я тобі вірю.
Тобі не варто тут бути. Даремно я тебе взяв.
Але ти це зробив.
Я пообіцяв брату, що вб'ю тебе, якщо ти не дістанешся йому.
Що ж,
вихід є: поцілуй мене,
а тоді вже вбивай.
Але в мене є кращий вихід.
Я тебе вб'ю,
і всі твої проблеми вирішаться!
Може, ми знайдемо інший вихід.
Що ж, вихід є: поцілуй мене, а тоді вже вбивай.
Але в мене є кращий вихід.
- Ні. - Я тебе вб'ю!
Віддай мені вкрадене, персе!
Ні!
- Ти це бачила? - Ти про що?
Ще раз ухопиш шаблю, і присягаюся, я зламаю тобі руку.
Знову?
Ти висипав увесь пісок!
Що?
Що це таке?
Неймовірно.
Висипаючи пісок,
ти повертаєшся назад у часі.
І лише той, хто тримає кинджал, усвідомлює, що відбувається.
Він може повернутися назад і міняти події, стрибати в часі,
і ніхто, крім нього, про це не знатиме.
На скільки можна перенестися назад?
- Відповідай, принцесо. - Ти знищив моє місто!
Ми вторглися не через зброю.
А через цей кинджал.
Після битви Тас попросив у мене цей кинджал, як дарунок.
Тоді я не надав цьому значення, але тепер розумію.
З ним він міг міняти що завгодно.
Хід критичного моменту в битві.
Міг передбачити дії ворогів.
Він став би не просто королем, а наймогутнішим правителем Персії.
Величнішим за мого батька.
Річ була в цьому кинджалі!
Мій зрадливий брат повинен поплатитися за злочин,
і тому я подвоїв суму винагороди за його затримання.
Тим часом я захищатиму нашу імперію,
бо цього хотів би мій батько.
Почалося нове правління.
- Що ти робиш? - Ґарсів женеться за нами.
Акш - найвідоміший кінь в імперії.
- Це замаскує його сліди. - Які сліди? Куди ти їдеш?
До Аврату, там ховатимуть мого батька.
Тебе розшукують за вбивство короля,
а ти збираєшся з'явитися на його похорон
на очах у тисяч перських солдатів?
Там буде Нізам. Він єдиний, кому я можу довіряти.
Він зрозуміє, що Тас мене підставив.
Відійди, принцесо.
Усі дороги до Аврату охоронятимуть перські війська.
Я поїду не дорогами. А Долиною рабів.
Усі оминають ті мертві землі.
Там повно головорізів.
Це чутки.
- Твій план - це самовбивство! - Мій брат убив мого батька,
вимастивши кров'ю мої руки. Якщо я загину, відстоюючи честь,
хай буде так.
І ти покинеш мене тут саму, посеред пустелі?
Шляхетний Дастан, що кидає безпорадну жінку напризволяще!
Що про це каже твоя дорогоцінна честь?
Дай мені сили не вбити її.
По коням. Він не міг далеко втекти.
Без спеціального піску це звичайний ніж.
Ще й не дуже гострий.
У тебе є цей пісок?
Звісно, нема.
А як його можна дістати?
Спробуй постояти на голові, затримавши дихання.
Знайшов те, що шукав, принце?
Ходімо.
Якщо ти не покажеш дядькові, як працює цей кинджал,
з якого дива йому тобі вірити?
Це тебе не обходить, принцесо.
Знаєш, ти навіть ходиш, як вони.
Носа догори, груди колесом, широкі кроки, гуп-гуп-гуп.
Хода самовдоволеного перського принца.
Без сумніву, таке буває, якщо з колиски тобі кажуть, що світ твій,
і ти навіть у це віриш.
На відміну від тебе, я народився не в палаці.
Я народився в нетрях Насафа,
де виживав завдяки неймовірним зусиллям.
Тоді як ти став принцом?
Якось король заїхав на базар, і...
Не знаю. Він...
Він знайшов мене.
Узяв мене з собою. Дав мені сім'ю. Дав мені домівку.
Ти бачиш
ходу людини, яка щойно втратила все.
Ласкаво прошу до Долини рабів, ваша високосте.
Я б усе віддала за краплину води.
У нас немає ні краплини, ти випила останню воду кілька годин тому.
Я народилася не в пустелі, на відміну від вас, персів,
пересохлих і сердитих.
Мій організм значно тендітніший.
Думаю, ти маєш на увазі "розбещений".
Криниці Аламута славляться своєю чистою, холодною водою.
От якби ви менше захоплювалися криницями і більше охороняли мури,
тебе б тут не було.
Диво!
Останнє слово залишилося не за принцесою!
Таміно?
Ти мене чуєш?
Так, Дастане, чую.
Ти знаєш, де ти, персе?
Та все одно їдеш сюди?
У серці Судану живе плем'я воїнів,
відоме як нґбака.
Вони вселяють страх у серце кожного, хто їм стрінеться.
Нґбака - майстри з метання ножів.
Кажуть, таке володіння клинками благословив сам Творець.
Кидки настільки точні, що лезо зрізає три голови
за раз.
На твоєму місці я б не рипався. Знаєш, чому?
Це Сесо. Він із племені нґбака.
Мені пощастило врятувати йому життя,
і це значить, що тепер він навічно мені відданий.
То розкажи, персе,
чи є поважна причина, з якої мені не слід казати Сесо
поцілити ножем трохи вище?
Ого! То це вона, еге ж?
Так! Ти казав правду. Симпатична краля.
Але пахнути від неї могло б і краще.
Та все ж ми домовились.
Розумна принцеса.
Домовились? Про що?
- Такий шляхетний принц! - Така ніжна принцеса!
Як ти повірив у розіграну мною непритомність,
охоче стрибнув на поміч зомлілій красуні.
Хто сказав, що ти красуня?
Є ж якась причина, чому ти не можеш відвести від мене очей.
Я...
Я тобі не довіряю.
І ти - не мій тип.
Я тобі не якась там забита рабиня.
Я здатна висловити власні думки!
Ага, яких забагато, як на мене!
Так. Вона саме те, що треба.
Що ти збираєшся з нею робити?
Так, розкажи йому. Бачиш, як він хвилюється?
- Ми на хвилинку. - Гаразд.
Мені важко це визнавати,
але ти мала рацію.
Я таки знайшов те, що шукав.
Дастане, послухай мене.
Побачивши, на що здатен кинджал, дядько повірить мені.
Дастане, я знаю, що не казала тобі всієї правди.
Але ти так винахідливо брехала.
Я хранителька священної обітниці.
- Цей кинджал - священний. - Ну...
Його везли в безпечне місце, коли ти його вкрав.
Якщо цей кинджал потрапить не в ті руки...
Я подбаю про твій кинджал.
Ходімо подивимось.
Ти не розумієш, що стоїть на кону!
Це справа богів, а не смертного!
- Твоїх богів, не моїх. - Ходімо!
Поквапся!
- Страусині перегони? - Ага. Щовівторка і щочетверга.
Красенями їх не назвеш, але бійцівський дух у них є.
І на перегонах легко заробити.
Я чув жахливі оповідання про це місце.
Як кровожерливі раби вбивають своїх хазяїв?
Хороша розповідь, гарно розказана, завжди обростає подробицями.
Але, на жаль, брехлива.
Але скелети, яких ми бачили на вході...
Я купив їх у цигана в Бухарі.
Я придумав нашу жахливу репутацію,
щоб захиститись від найвіроломнішого зла,
яке з'явилось у нашій забутій богом країні.
Знаєш, про що я говорю?
Про податки.
Усі ці перси
зі своїми арміями, фортецями, дорогами.
Хто за все це платить? Дрібний підприємець!
Саме тому я почав потроху
розповсюджувати фальшиву погану славу.
Я поширюю чутки, як венеричну хворобу в турецькому гаремі.
Вітайте могутнього страуса!
Давай, красунечко!
Я так це люблю!
І збирачі податків тримаються подалі від мене й моїх клієнтів.
Усі задоволені.
Агов! Випускай дівок!
Випускай дівок! Ну ж бо! Публіка чекає!
Та не стій там! Біжи, а не йди!
Якщо щось впустиш, платитимеш ти! Зі своєї платні!
І не дивися на мене так. Ти знаєш, про що я кажу!
Роби свою роботу! Весели публіку! Дякую!
Знаєш, думаю, наша домовленість
виявиться успішною, юначе.
Не торкайся!
А вона з перцем! Де ти її знайшов?
На ринку рабів у Лурі.
Я прямував до Іраку, щоб обміняти її на верблюда,
коли вона на мене напала.
Верблюди безпечніші.
Шляхетний шейху Амар, я високо ціную вашу гостинність.
У вас чудові перегони,
але ви обіцяли мені припаси, які...
Знаєш що, персе?
Ти дуже схожий на принца в немилості,
який утік, вбивши короля.
Я розповідав тобі про нґбака?
- Так, розповідав. - Так. Хто ж не любить гарну байку?
Але твоя нікчемна. Обміняти її на верблюда?
Я тебе благаю! Варто на неї глянути. За таку дадуть принаймні двох.
А щодо тебе, юначе,
ти знав, що брат пообіцяв за тебе винагороду,
яка, між нами кажучи, майже непристойно щедра?
За таку кількість золота я й рідну матір продав би.
Що? Ти не знаєш, якою була моя матір.
Відвезіть його до перської варти.
Стійте, стійте, стійте. Послухайте. Те...
- Хороший ножик. - Ану, ану, ану.
Це дрібничка.
- Ні, слухайте, це непотріб! - Невже?
Розплав його й дістань коштовне каміння.
Що це він робить?
Ні, ти можеш вбити пташку!
Агов! Сюди!
На твоєму місці я б цього не робив!
Швидше в тунель!
Ви тільки подивіться! Ну все!
Більше ніякого козячого молока після третього забігу! Чуєш?
Давай за ним! Швидше!
- Ворота! - Тримай його!
Стій!
Підніми важіль! Він відчинить ворота!
- Дай мені кинджал! - Що? Ти...
Зараз не час! Швидше піднімай важіль!
Дай мені кинджал!
Не думай, що це не спадало мені на думку.
Швидше, принцесо!
Персе!
Дастане!
Персе!
Оце шукаєте? Ключ?
Наступного разу ти не втечеш!
Усі вони прийшли на похорон мого батька.
За цими воротами стежать 100 перських солдатів.
АВРАТ
Може, й більше. Якщо хочеш отримати кинджал,
допоможи мені проникнути в Аврат.
Усе це - високі гості з інших країн,
думаю, декого з них ти знаєш.
Ти не могла знайти когось легшого?
Моголи Гіндукуш - шляхетний народ.
Тобі пощастило.
Ага. Страшенно.
Дастане, а де кинджал?
Можеш мене обшукати.
Дивися, ні з чим не переплутай.
Таса серед них нема. Мабуть, він і досі в Аламуті.
Той пісок для кинджала,
він зберігається десь в Аламуті, правда?
Тому Тас там і сидить.
Саме пісок шукає його армія.
Треба якось викликати мого дядька на зустріч.
Це неможливо.
Важко, але можливо.
Чи новий доказ, що ти божевільний.
Тоді чому ти дивишся на мене з повагою?
З дороги! Дайте дорогу!
- Відвернися. - Що?
Відвернися!
Ви купували їх для мене, коли я був малим.
А ти плювався насінням у Ґарсіва.
Тобі не варто було кликати мене сюди, Дастане.
У мене не було вибору, дядьку.
Ідіть за мною.
Я не вбивав батька.
Ви знаєте, що я б ніколи такого не зробив.
Твої дії свідчать про інше.
У мене не було вибору, я мусив тікати.
Ту накидку дав мені Тас.
- Це він її отруїв. - Дастане.
Ну, його ж тут немає, правда?
На похороні батька. Натомість він сидить в Аламуті.
Наші союзники переконаються, що вторгнення було виправданим.
Пошук кузень в Аламуті - це важливо.
Так, але кузень там нема.
Це був привід для вторгнення в Аламут.
Тасу потрібна влада. Тому він і вбив батька.
А тепер він шукає не зброю,
а пісок часу, потрібний для містичного кинджала.
І заради цього ти мене покликав, Дастане? Містичний кинджал?
Пам'ятаєте, після битви
ви не дали Тасу заволодіти кинджалом, виграним мною?
Той кинджал і є причиною його нападу на Аламут.
Цей кинджал зараз у тебе?
Так.
У нього неймовірна сила.
Це що, якийсь жарт, Дастане?
Що? Ні, він був тут.
Тоді де ж твої так звані докази?
Таміна.
Я...
У вас обпечені руки.
Так.
Бо я намагався стягнути з твого батька отруєну накидку.
- Щось не так, Дастане? - Ні, ні.
Упевнений? Ти ж знаєш, хлопче, мені можна довіряти.
Просто
Тас - мій брат.
Як він міг так мене зрадити?
Не можу сказати, Дастане. Може, він
ніколи не поважав тебе по заслузі,
а лише прагнув використовувати тебе.
Людину, яка б підливала йому вино?
Моя служба твоєму батьку була іншою.
Ми з ним були братами по крові, Дастане.
Скільки разів батько розповідав, як ви врятували його від лева?
- Це була його улюблена історія. - Одна з багатьох, так.
Ні, ця була його улюбленою.
Боюся, ти говориш загадками, Дастане.
Стривай! Дастан!
Сюди!
Убивця!
Я не вбивав батька!
З дороги! Геть з дороги!
І що ти робитимеш тепер?
Де він?
Гей.
Ґарсіве.
Я не вбивав батька.
Тоді бог тобі простить,
після того, як залишишся без голови.
Ми вже не б'ємося паличками, братику.
Оце й усе, на що ти здатен?
Ваша величносте.
Я думав, ви в Аламуті.
Розкажіть мені про Дастана, дядьку.
Дастан приїхав в Аврат, щоб убити мене.
На ринковій площі. Я ледве втік.
Тасе, моя смерть ослабить твоє новоспечене правління.
Дастан сподівається підняти заколот.
- Йому потрібен трон? - Боюся, що так, правителю.
Поява Дастана в суді лише зіграє йому на руку.
Я б радив обійтися без суду.
Не привозь його в Насаф живим.
Якими б не були злочини Дастана,
привселюдний суд покаже підданим, який у них король.
Сильний, що поважає закони.
Ми не дикуни.
З кожним днем ти стаєш мудрішим королем.
Дастана треба знайти. Він мусить понести відповідальність.
ЛІГВО АСАСИНІВ
Мені треба поговорити з нашими гостями.
До речі, про них, господарю. У них незвичайна поведінка.
Слуги дещо бачили, чули дивні звуки.
На тому тижні зник один кінь.
Що ж, простежте, щоб слуги тримали рот на замку.
Інакше обіцяю,
вони теж зникнуть.
У мене для тебе нове завдання, асасине,
але ти мусиш поквапитись. Твоя здобич уже далеко.
Ти приніс те, що я просив?
Ці звичаї не впливають на ваші вміння?
У трансі ми можемо бачити видіння нашого майбутнього.
Видіння смерті.
Це наша доля
і наше прокляття.
У трансі ми можемо знайти все, що завгодно,
у тому числі вашого племінника, принца Дастана.
Сподіваюся, до вас знову прийде видіння смерті,
і скоро.
Лягай! Це перський патруль!
Ґарсів.
Чому ти мені не кажеш?
Кочівники пішли.
Може, їм набридла твоя звичка брехати й бити ножем у спину.
Я була змушена тебе покинути.
Наскільки я розумію, дядько не став тебе слухати.
Мого батька вбив не Тас. Це був Нізам.
- Твій дядько? - У нього були обпечені руки.
Він сказав, це сталося, коли він здирав з батька накидку.
Я все думаю про його слова.
Він не торкався до накидки. Мабуть, він тримав її в руках до того.
Це Нізам її отруїв.
Що дядькові дасть повернення на кілька хвилин у часі?
Нічого.
Він убив мого батька за щось більше, ніж кинджал.
Що ти від мене приховуєш?
Знаєш, ти спритна.
Але я теж.
Якщо хочеш отримати кинджал, розкажи мені все.
Більше ніяких ігор, ніякої брехні.
Може, ми поїдемо звідси?
Лише принцеса здатна думати, що може перегнати піщану бурю.
Нізам женеться за нами, щоб убити нас. Йому треба, щоб я вмер.
Я хочу знати, чому.
В Аламуті б'ється живе серце всього життя на Землі,
це годинник з магічним піском.
Колись давно боги глянули на людство
і побачили лише жадібність і зрадливість.
Тому вони послали велику піщану бурю, щоб знищити все,
очистити лице Землі від людей.
Але одна дівчинка вблагала богів дати людству ще один шанс,
запропонувавши взяти натомість її життя.
Чисті помисли дитини
нагадали богам про людське прагнення до добра.
Тому вони змели ці піски в годинник долі.
Кинджал дали тій дівчинці, яка врятувала людство,
і вона стала його першою хранителькою.
Клинок цього кинджала - єдине, що може пробити годинник долі
і звільнити піски часу,
але руків'я містить піску лише на одну хвилину.
А якби хтось вставив кинджал у годинник долі
і водночас натиснув камінь на руків'ї?
Пісок би сипався невпинно.
І безкінечно повертав би тебе в минуле.
Так, але це заборонено.
Коли мій батько був малим,
Нізам врятував його життя під час полювання.
Якось два принци гналися за прекрасною антилопою.
Але вони не знали, що за ними женеться левиця.
Нізам врятував Шарамана.
Мій батько розповідав цю історію сотні разів.
Я не розумію.
Нізам хоче повернутися у часі, щоб вчинити інакше.
Не врятувати мого батька. Дати йому загинути.
Тоді Нізам буде королем довіку,
а мої брати так і не народяться.
Буря минула.
Дастане, сила піску в годиннику долі надзвичайно небезпечна.
Натиснеш на камінь, коли кинджал в годиннику - і підуть тріщини.
Годинник долі трісне
і розіб'ється на друзки.
Піски часу вже ніщо не стримуватиме.
І вони знову нестимуть із собою лють богів,
знищуючи все на своєму шляху.
І все людство заплатить життям за Нізамову зраду.
Оце й усе, що від нас залишиться.
Таємний Храм хранителів у передмісті Аламута - святилище,
єдине місце, де кинджал буде в безпеці,
єдиний спосіб не допустити кінця світу.
Це правда, Дастане.
Віддай мені кинджал,
щоб я могла відвезти його туди.
Не можу.
Я поїду з тобою.
Ти хочеш мені допомогти?
Будемо сидіти й теревенити чи, може, сядеш на коня?
Нашу поїздку благословляють боги.
Зупинімось набрати води, тоді доїдемо до перевалу ще до сутінок.
А ти любиш мною командувати.
Лише тому, що ти чудово підкоряєшся.
Он воно що. Не заривайся.
Персе!
Ми так раптово розлучилися,
що я не встиг попрощатися.
Ми вистежували тебе цілий тиждень!
Той заколот, що ти розпочав, тривав аж два дні!
Мої улюблена бігова доріжка,
від неї і сліду не лишилося.
Он стоїть Аніта, бачиш? Га? Поглянь на неї.
Це все, що лишилося від моєї прибуткової імперії.
І скільки її не рекламуй,
страусиних перегонів не вийде,
якщо в тебе лише один страус!
Чи не так?
- Так! - Так!
Атож, шановний. Ходімо зі мною.
Ти знав, що в страусів є суїцидальні нахили?
Поглянь на цю бідолаху.
Колись вона була великою чемпіонкою.
А тепер я мушу не спускати з неї очей,
щоб вона не наклала на себе лапи.
Тож мені спало на думку,
що єдиний спосіб компенсувати мої трагічні втрати - вистежити
- двох юних закоханих... - Шейху Амар.
...які спричинили цю чорну смугу в моєму житті.
Так! Мені знадобиться винагорода за ваші голови!
Твій брат буде радий побачити...
Це піщані смерчі, персе.
Їх у пустелі, як верблюжих кізяків.
- Ні, шейху Амар, вислухайте мене! - Я не хочу.
- Гарний ножик. - Шляхетний шейху,
ми прямуємо в священний храм...
Храм-тарарам.
Нема більшої святині, ніж перське золото!
Дай мені кинджал. Їх надто багато.
Усіх не вб'єш. Хочеш жити? Дай мені кинджал!
Давай кинджал!
Персе, як...
Як ти це зробив?
Інтуїція.
Що?
Нам треба забиратися звідси.
Що це сталося вночі?
Тими зміями керували асасини.
Асасини?
Вони були таємними загонами вбивць перських королів,
доки мій батько не наказав їх розпустити.
Вочевидь, Нізам не підкорився наказам мого батька
й лишив їх на службі.
Уряд фінансує таємних убивць,
саме тому я не плачу податки.
Нам не можна зупинятися.
Тобі, може, й не можна, а ми станемо.
Нам потрібна ваша допомога, щоб дістатися до храму.
Перетнувши Гіндукуш у розпал бурі?
Біда так і в'ється біля вас, як мухи навколо гнилого манго,
- а ще ви навіжені... - У храмі є золото.
Більше, ніж можуть вивезти 10 коней.
Воно не оподатковується.
Пане!
Ви хоч знаєте, куди їдете?
Дитиною я запам'ятала цей шлях.
Кожна принцеса мусить це зробити.
Він священний.
Сюди!
Святилище.
Єдине місце, де можна надійно сховати кинджал.
Я сподівався побачити золоті статуї, водоспади.
Віддай мені кинджал, щоб я могла віднести його туди.
Не поріжся, принцесо.
Ей! Сюди!
Убили недавно. Можливо, вночі. Спершу катували.
- Асасини. - Нізам знає це місце.
Усі мертві.
Усе поселення. Моє золото?
Ти куди?
Є лише один спосіб усе це припинити.
- Що? Що? - Гарантувати безпеку кинджала.
У храмі знаходиться камінь, з якого вийшов кинджал.
Який храм? Це купа каміння на скелі!
Перше, чого нас навчили: якщо виходу нема,
вставте кинджал назад у камінь.
Камінь поглине його. Втягне його в гору
і поверне богам.
Давню обітницю
треба виконати.
Яку обітницю?
Боги повинні забрати життя, яке вони пощадили.
Це означає, що ти помреш.
Стій там! Стій там!
- Не рухайся! - Вислухай мене. Вислухай мене!
Віддай мені свою шаблю!
Віддай мені шаблю, чи ти остаточно втратив честь?
Там скрізь мертві.
Убиті асасинами, за наказом Нізама! Він зрадник!
Асасинів уже не існує!
Ти завжди вважав себе розумним.
- Ні, це не хитрість, Ґарсіве. - Принце!
Усередині всі мертві. Решта трупів - у поселенні.
- Один тут і... - Стій тут!
Нізам хоче моєї смерті.
Хоче, щоб я замовк навічно. Суд буде надто публічною справою.
Ти це знаєш? Він так сказав, чи не так?
Я знаю, відносини між нами були не найкращими, Ґарсіве,
та все ж
ми брати.
Зворушливі слова, коли моя шабля біля твого горла.
Ти часто питав себе, чому батько так багато молиться.
Перед смертю він сказав мені, що зв'язок між братами -
це меч, який захищає нашу імперію.
Він молився, щоб цей меч не розколовся.
Навіщо б я їхав в Аврат на батьків похорон,
знаючи, як це небезпечно?
Нізам порадив тебе вбити.
Тас не погодився, наказав повернути тебе живим.
Нізам хоче моєї смерті,
він найняв асасинів, щоб ті гарантовано мене вбили.
Він боїться того, що я можу сказати
і кому саме.
Скажи мені, брате.
Ґарсіве?
Зажди. Ґарсіве!
Ґарсіве.
Асасини!
Мовчи! Мовчи!
Захищай кинджал!
Персе! Позаду!
Таміно!
Покинь те! Кидай оце!
Знайти її!
Гей! Сюди!
Знаєш, що кажуть про чоловіків з великими шаблями?
Таміно! Дозволь мені.
Кинджал може повернути лише хранителька.
Ти не можеш цього зробити, Дастане.
Я готова.
Але не я.
Таміно!
Назад! Досить! Назад!
Ґарсіве!
Ґарсіве.
Дастане, пробач мені.
Врятуй імперію.
Брате.
Де кинджал?
Його вкрали.
"Захищай кинджал за будь-яких обставин".
Це було моїм священним покликанням.
Моєю долею.
Ми самі пишемо власні долі, принцесо.
Ми його повернемо.
Нам потрібен ще один кінь.
Куди поїдете?
В Аламут.
Нізам проб'є кинджалом годинник долі,
цього не можна допустити.
"Цього не можна допустити. Не можна допустити".
Це ти добре сказав...
Що?
Метальник ножів із совістю.
Друзі в палаці кажуть, що перси прорвалися
до першого рівня тунелів.
За лічені години вони дійдуть до годинника долі.
Нізам тримає кинджал у Святому храмі,
під охороною якогось демона, вкритого шипами.
Це асасин, що вбив мого брата.
Це єдине, що стоїть між нами й кинджалом.
Кожен, хто знаходиться за 20 кроків від нього, гине.
Декому не треба підходити аж так близько.
Не дасте напитися?
Ти не передумаєш?
- Я - його боржник. - Що?
Ти ж нґбака! Пошесть нумідійських степів.
А я? Я трохи безчесний підприємець.
Усе це благородство не для таких, як ми з тобою.
Покваптеся!
Друже, тобі колись казали,
що ти забагато говориш?
Ходімо.
Я розповідав тобі про нґбака?
Так, розповідав.
Сподіваюся, твій брат тебе послухає, персе.
Він тут.
Закрити всі ворота!
Знайти його!
- Можна йти. - Дастане, навряд чи...
Навряд чи тобі варто це робити.
Я чую у твоїх словах тривогу?
- Обережність. - Приправлену тривогою.
Ти собі лестиш, принце.
А ти колись уміла брехати краще, принцесо.
Мабуть, бракує практики.
Ми з тобою зустрічаємось не востаннє.
- Де кинджал? - Ви, перські бюрократи.
Такі м'якенькі ручки.
Його знайшли, повелителю.
Годинник долі?
У мене нема кинджала.
Вийдіть.
Привіт, Тасе.
Дастан!
- Є розмова. - То кажи.
- На самоті. - Зачекайте за дверима.
Негайно!
Ми ж брати, хіба ні?
Накидку, що вбила батька, отруїв Нізам.
Нізам? Ти здурів.
Хто дав тобі накидку, Тасе?
Хто дав тобі накидку?
Ти довіряєш йому, як довіряв йому я.
Але Аламут не постачав зброю нашим ворогам.
Нізам збрехав нам.
Навіщо йому це робити? Яка йому вигода?
Слухай мене уважно.
Під стінами цього міста дрімає давня магія.
Це годинник, що дозволяє керувати часом.
Він потрібен Нізаму, щоб переписати історію.
Він хоче повернути час і зробити себе королем.
"Керувати часом?"
- Єресь, Дастан. Божевілля язичника. - Ні.
Я бачив цю магію на власні очі, Тасе.
Нізам з'ясував, де її джерело.
Якщо його не зупинити, нашому світу прийде кінець.
Якщо зібрався мене вбивати,
краще зроби це зараз.
Це незвичайний кинджал.
Натисни камінь на руків'ї
і побачиш.
Я мав це зробити ще до того, як ми вторглися в місто.
Про що ти говориш?
Стати на захист правди,
незважаючи на наслідки.
- Солдати залишаються на... - Ані руш!
Він покінчив життя самогубством.
Хай бог змилується над зрадником, бо він обрав смерть боягуза.
Ми обоє знаємо, що Дастан був ким завгодно,
але не боягузом.
"Це незвичайний кинджал.
Натисни камінь на руків'ї і побачиш".
...незважаючи на наслідки.
Стій!
Мить тому ти помер у мене на очах.
Ти його натиснув.
Звідки ти знав, що я натисну?
Бо ми з тобою брати.
Того дня, коли ми пішли на війну,
батько сказав мені, що справжній король слухає слова радників,
але завжди вірить своєму серцю.
Не треба було вдаватися до крайнощів, щоб я тобі повірив.
Ваша високосте, солдати кажуть, що...
Бачу, Дастан дійсно повернувся.
Тасе, пригадай, що я тобі казав!
Ні! Хвилинку.
Бідолашний Тас. Так хотів правити.
А ти, Дастане, завжди лізеш перший.
Так хочеш довести,
що ти не просто голодранець, підібраний королем на вулиці.
Ох і гарна ми сімейка.
Схоже, зв'язок між братами -
уже не той меч, що захищає нашу імперію.
Так!
Він був одним із нас.
Він був священиком храму.
То ось звідки Нізам дізнався про існування годинника долі.
Він підкупив хранителів. Ми знеславлені.
Ми вже не чисті.
Нам треба поспішати.
Опускай.
Опускай!
Зараз же!
Хранителі побудували під містом проходи,
щоб мати секретний доступ до годинника долі.
Якщо йти швидко, ми зможемо випередити Нізама.
Це шлях до годинника долі.
Безпечний прохід лише один.
Швидше!
Ступай по моїх слідах.
Ніщо не повинно торкнутися поверхні, на яку я не наступила.
Тікай, Дастане!
Тікай!
Дастане!
Нізам!
Ти вбив власну сім'ю.
Шараман був твоїм братом!
І моїм прокляттям.
А я ще хотів бути схожим на тебе.
Дастане!
Я ніколи не розумів, чому мій брат привіз у палац сміття.
Лежи в канаві, Дастане.
Там буде твоє місце за мого правління.
Таміно!
Нізаме! Не користуйся кинджалом, щоб змінити своє минуле!
- Це вивільнить... - Вивільнить що?
Божу кару? Саме пекло?
Не роби цього!
Зупини його! Якщо годинник розіб'ється, світ загине.
Це не моє призначення, а твоє. Завжди було твоїм.
- Відпусти мене. - Ні.
- Відпусти мене. - Я не відпущу тебе!
Шкода, що нам не бути разом.
Ні!
Ні! Ні!
- Дастане! - Ні!
Таміна! Ні!
Ні!
Дастан!
Таміна!
Сім'я.
Принце Дастан!
Бісе? Ти тут!
Звісно, тут.
Наші люди оточили палац Аламута.
Битву завершено.
Ще ні.
Заждіть!
Стривайте.
Хоробрі воїни Персії,
нас обманом змусили напасти на це священне місто!
Аламут не кує зброю нашим ворогам!
Дастан!
Ти що, збожеволів?
Я не можу мовчати, коли бачу зраду. Цю війну розпалив
той, кому вірять найбільше,
наш дядько Нізам!
Сьогодні Дастан бився, як лев,
можливо, перенапружився!
Зараз йому треба піти з-під палючого сонця й відпочити,
зібратися з думками!
Зброя, яку ми знайшли, фальшива!
Тут нема зброї, дядьку, і ви це знаєте!
А шпигуна, який начебто перехопив цю зброю, найняли ви самі,
щоб умовити нас усіх напасти на Аламут!
Що це таке, Дастане? Жаль переможця?
Ти ж сам вів людей в атаку! Добився нашого тріумфу!
Я не повинен був допустити тієї атаки.
У глибині душі я знав, що це неправильно.
Ви не будете королем.
Ніколи в житті.
У вас гнила душа.
Ви помрете в тіні великої людини.
Заберіть його звідти, доки він не намолов більших дурниць!
Тасе! Перед виїздом із Насафа батько сказав тобі,
що справжній король слухає слова радників,
але завжди вірить своєму серцю.
Ми з батьком були самі.
- Звідки ти знаєш? - Він казав правду.
Він знає нас, знає, на що ми здатні.
- Просто вір своєму серцю. - Він не підкорився твоєму наказу
під час атаки, а тепер хоче все скасувати.
Тасе.
Розпізнай, хто перед тобою.
Правду знає шпигун.
Знайти шпигуна! Ведіть його до мене!
Ми вирвемо в нього правду!
Ви мали все, про що могла мріяти людина.
Любов, повагу, сім'ю.
Але цього вам було мало, правда?
Принцесо Аламута,
мене обманом змусили напасти на ваше місто.
Пробачте мені, ваша високосте. Дозвольте загладити провину.
Ми обоє виграємо,
якщо наші народи поєднає зв'язок, міцніший за дружбу.
Шлюб.
Ваш шлюб із тим, хто є завойовником і рятівником вашого міста.
Із Дастаном.
Королівська в ньому кров чи ні, він справжній син нашого батька.
Справжній брат Ґарсіву й мені.
Справжній принц Персії.
Виходь, доки я не зайняв твого місця.
Вітаю, принцесо.
Зазвичай, коли освідчуються, дарують щось коштовне,
але я, на жаль, не був до цього готовий.
Мені нічого вам подарувати,
окрім того, що й так належить вам.
Ідіть за мною, принце Дастан.
Як мені довіряти людині, яка пробила стіни мого міста?
Я починаю думати, що я вже не той, хто пробив ті стіни.
Ви значно змінились як для такого короткого часу.
Можливо.
Схоже, ви знайшли в нас щось цінне.
Цікаво, що?
Нову духовну мудрість.
- Долю? - Атож, саме так.
Але я вважаю, що ми самі пишемо власну долю, принцесо.
На жаль, вам бракує допитливості.
Без сумніву, це один із моїх численних недоліків.
Прошу, не кепкуйте, принце.
Думаю, для такого ми ще погано одне одного знаємо.
Але сподіваюсь,
у нас усе попереду.
Кажуть, що деякі життя пов'язані крізь часи
Їх поєднує древній поклик, що лунає через віки
ПРИНЦ ПЕРСІЇ: ПІСКИ ЧАСУ