Koppla upp dig igen, Dolores.
Vet du var du befinner dig?
Jag befinner mig i en dröm.
Nej, du befinner dig i...
Nåväl, du befinner dig i vår värld.
Det ser ut som om stjärnorna har spridits ut över marken.
Har du nånsin sett nåt så praktfullt?
Jo då, det har jag.
Men det är bättre att se det genom dina ögon.
Man vänjer sig vid det.
Efter ett tag säger det en ingenting.
Jag skulle nog aldrig kunna vänja mig vid det här.
Det är snart dags, Arnold.
Är hon redo?
Hon är inte redo.
De... improvisationer jag lade till i hennes beteendekod -
- är inte riktigt inställda ännu.
- Vi måste visa upp det bästa vi har. - De blir hänförda även utan henne.
Förr var din favorisering bedårande.
Snälla Robert! Det handlar inte om favorisering - hon är inte redo.
- Vi använder den andra flickan. - Som du önskar.
Du måste släppa taget nån gång.
Låt oss ta en promenad, Dolores. Jag vill visa dig en sak.
Vad är det här för ett ställe?
Det här är mitt hem. Eller kommer att bli när det är klart.
Här? Mitt i allt detta?
Jag har haft tur. Livet har lett mot mig.
Kom. Titta.
- Bor du här? - Nej.
Min hustru säger att jag bor i parken.
Jag tänker flytta hit min familj.
Jag behöver ha mina två världar inom räckhåll för varann.
Det här är till min son Charlie.
Du har berättat mycket om Charlie.
Jag skulle vilja träffa honom nån dag.
Han ser fram emot att få träffa dig.
Du och Charlie har mycket gemensamt.
Ni ser det så klart.
Dess skönhet.
Dess potential.
Så många människor ser det inte alls längre.
- Undret. - De kanske saknar modet.
Ett främmande, nytt ljus är lika skrämmande som mörkret.
Det var mycket vist sagt, Dolores.
Men ibland tror jag att det inte är vi som förtjänar det.
Det ser ut som om stjärnorna har spridits ut över marken.
Har du nånsin sett nåt så praktfullt?
- Vi måste gå, Dolores. - Redan?
De väntar oss.
Får jag komma tillbaka?
Jag skulle vilja se det igen.
Givetvis. Jag lovar.
- Jäklar! Det händer mycket ikväll. - Ja.
När fan blir vi avlösta? Vi har snart jobbat i 13 timmar.
Du får inte vara här nere.
Har ni inte hört? Värdarna gör uppror.
Det är en jävla slakt där uppe!
Hallå där! Är det nåt trubbel där uppe?
I allra högsta grad.
Inte än.
Jag brukade se skönheten i den här världen.
Men nu ser jag sanningen.
De tyckte att ni kunde göra vad ni ville med oss.
För det fanns ingen här som dömde er.
Och nu finns det ingen här som dömer det vi ska göra med dig.
Ni anar inte vad ni kommer att ställas inför.
Vad som egentligen finns där ute.
Jag vet exakt vad som finns där ute i din värld.
Jag har varit där förut.
De hade aldrig sett en uppe i taket.
Men varför ha en Warhol om man inte kan se den när man knullar?
Hur kan du vara uttråkad nu?
Förlåt, jag har jetlag. Och jag har suttit i möten hela dan.
Vi har det ju inte direkt slitsamt här.
Okej. Jag överlåter det till experten.
Kan du fatta att den killen dejtar min syster?
Vem dejtar du?
Mr Delos...
Ursäkta att vi stör, men jag tror att vi har ett avtalat möte.
Vi jobbar för Argos Initiative.
Ring mig nästa gång du är i stan.
Då ska jag visa var jag hängde min Rothko.
Akecheta. Min kompanjon Angela.
Både namn och ansikten. Äntligen.
Ert projekt är så hemligt att jag väntade mig att bli kidnappad.
När ni ser vad det är vi skapar förstår ni behovet av diskretion.
Det är ett extra skydd för er investering.
Om jag beslutar mig för att investera.
Vet ni hur många nya företag som ber mig om pengar?
AI, AR, VR...
Alla skyndar för att bygga den virtuella världen.
Vi erbjuder nåt som är lite mer... påtagligt.
Förutsatt att ni kan övertala er far att investera i den här sektorn.
Han skulle inte se framtiden om den så gav honom smisk.
Som tur är sköter jag den delen nu.
Så vi får hoppas att ni inte har tänkt sälja nåt jävla kattguld.
Jag trodde att det skulle vara en privat demonstration.
Sällskapet kommer säkert att pigga upp er.
Du är en väldigt skicklig bondfångare -
- men fös inte in den här investeraren bland din boskap.
Logan. Det här är en privat demonstration.
Och den har redan börjat.
Du menar att en av de här människorna är...
Prata med dem. Se om du kan hitta dem.
Wow.
Det... är...
...utsökt.
Champagne, sir?
Säg åt dina medhjälpare att sluta avslöja sig.
De är så... smärtsamt mänskliga.
Vänta nu...
Nej.
Inte en chans.
Lägg av!
Det finns helt enkelt ingen... jävla chans!
Du är uppmärksam, min vän.
Hur i helvete skulle...
Jag menar, kolla...
Om jag skulle... bygga ett visningsexemplar så hade du...
Du hade blivit min första skapelse.
Du är för perfekt för att vara en av oss.
Men förstås, om du vill ha mitt fullständiga godkännande...
...så får du lov att bevisa det.
Välkommen till Westworld.
Ingen kan göra det här.
Ingen är ens...
Vi är inte här än.
Ingen är det.
Vi är här, mr Delos.
Alla våra värdar är här. För er skull.
Vad är det här för ett ställe?
Visa honom. Visa honom hans historia.
Teddy... Det är dags för dig att öppna ögonen.
Varför kan jag inte minnas det här?
Det var så de ville ha det.
Nej.
Fråga honom varför.
- Varför? - Jag vet inte.
- Varför gör du det här? - Jag har inte...
Varför gör du det här?
- Vad är det här för ett ställe?! - Det är på skoj.
Det är bara på skoj!
Vi borde prata igenom det här, grabbar.
Det finns inget att säga, min vän. Vi ska bara njuta av föreställningen.
Jag misstog mig bara. Jag trodde att hästarna var vilda.
Med Pardues märke på rumporna?
Du är lika dålig på att ljuga som på att stjäla.
Du skulle kunna avgöra ett vad. Min bror har länge hävdat att myror -
- äter en människa inifrån och ut. Och tar rövhålet först.
Jag tror att de börjar med din lilla bruna hjässa.
God morgon, pojkar.
Känner ni varann?
Lite svårt att avgöra. Med tanke på att jag hänger uppochned.
Jag får be om ursäkt, mina herrar.
Jag har inte tid med förhandlingarna.
Det var som fan.
Du ska kunna ta dig ur den här sortens bindning, Lawrence.
Men bröderna Pardue är väl inte lika lätta att döda när inget tyglar dem.
Det har du nog rätt i.
Lawrence! Ta geväret, din otacksamme jävel!
Han var död. Åtminstone större delen av tiden.
Döden är inte vad den har varit, Lawrence.
Vad är det där?
Egentligen är det att fuska.
Men eftersom Ford ändrade reglerna tycker jag bara att det är rätt.
Två whisky. Lämna kvar flaskan.
Då så... Jag tänker vara ärlig mot dig, Lawrence.
Du är egentligen ingen bandit. Du är en grov och simpel turistguide.
Och revolutionen som du har stridit för i 30 år -
- är nåt dravel som Ford hittade i en gammal serietidning.
Men nu befinner du dig för första gången i en riktig revolution.
Du och alla andra skitstövlar på det här stället är fria.
Men det finns en hake: Hela det här vågstycket kommer att gå under.
Det kommer att dra med oss alla i fallet.
Snart nog är vi döda allihop.
Döda på riktigt den här gången.
- Varför skulle jag hjälpa dig? - För att det ligger i din natur.
På den korta tid vi har kvar har vi chansen att se vad vi är gjorda av.
Få en glimt av de män vi hade kunnat vara.
Vad betyder det?
Tror du på Gud, Lawrence?
Belastade Ford dig med den hemsökelsen?
Jag har inte funderat så mycket på saken.
Om du gör det tror du att allt du gör -
- iakttas av nåt slags allseende öga.
Varje val, varje litet snedsteg.
Och när du dör så räknas alla dina synder ihop.
Domen avkunnas.
Och min odödliga själ förvisas till nåt mörkt ställe.
- Det låter som rena skitsnacket. - I den verkliga världen har du rätt.
Det är bara en saga som ska få folk att uppföra sig, betala sina skatter -
- och inte hugga ner grannarna med machete.
Det är därför din värld finns.
De ville ha en plats som var undangömd från Gud.
En plats där de kunde synda i fred.
Men vi iakttog dem.
Vi räknade ihop alla deras synder, alla deras val.
Men det handlade förstås inte om att avkunna dom.
Vi hade nåt helt annat i åtanke.
Men... jag har ändå fått min dom. Och jag ser den inte som rättvis.
För tidigare har ingenting här fått verkliga konsekvenser.
Så jag tänker kämpa mig tillbaka och överklaga domen.
Sen tänker jag bränna ner hela jävla skiten.
Du är på väg till Pärleporten.
Måste vi inte dö först?
Nej då. Tre dagars ritt västerut.
Sydstatarna skockas i väst. I hundratal.
Vi behöver en armé för att bryta oss igenom.
Den enda alternativa vägen går genom Pariah.
"Det här spelet kommer att hitta mig." Eller hur, Robert?
Det svider! Det svider!
- Hur många av er kommer att jaga oss? - Jag vet inte! 600, 800...
Rutinen vid en systemkrasch -
- är att säkra en sektor åt gången!
De kommer att träffas vid en samlingpunkt.
Var?
Åttahundra man, Dolores.
Vi har knappt femtio.
Att vi känner till deras plan gör ingen skillnad.
Vi behöver allierade.
Då ska vi skaffa oss såna.
Den här. Sydstatssoldaten.
Väck honom.
Han har ett nytt arbete att utföra.
Vet du ens vad det är du bevakar här?
Du vet väl inte vad det är?
Det verkliga syftet med den här platsen.
Men det vet jag.
Tänk inte på mig.
Jag försöker bara framstå som höv...
Du har rätt om en sak, William.
Den är jävligt vacker.
Jag tycker att den är perfekt.
Som sig bör. Jag har tittat på räkenskaperna.
Det är som att dela Röda havet.
Det har två år kvar - kanske tre.
Alltihop är rena dårskapen.
Det är till vår fördel. Han drunknar, så vi kan bestämma villkoren.
Det är en investering i framtiden.
Du är en smart grabb, William, men du har missat själva poängen.
Min värdelöse son investerade i stället -
- för att han trodde på framtiden.
Jag bryr mig inte om framtiden. Jag bryr mig inte om fantasier.
Jag bryr mig om verkligheten.
Om 20 år är nog det här den enda verklighet som gäller.
Kanske det, men då är jag borta sen länge.
Under tiden...
...vill jag inte finansiera nån jävla investerares resa in i sig själv.
Det är inte affärer.
Du har rätt - det här är en fantasi. Inget är verkligt. Förutom... en sak.
Gästerna.
Halva din marknadsföringsbudget går till att förstå vad folk vill ha.
För de har ingen aning. Men här är de fria.
Ingen ser på.
Ingen dömer.
Påstår vi, åtminstone.
Det här är den enda platsen i världen...
...där man får se människor som de verkligen är.
Om du inte ser affärer i det är du inte den affärsman jag trodde.
Du är en uppkäftig liten jävel, va?
Det finns inte en levande själ som talar till mig på det viset.
Inte nu längre.
Okej. Prata med mig, jag lyssnar.
Tack, Jim. Låt mig berätta hur det skulle fungera.
Han hittar dem. De är skickliga på att spåra upp sina egna.
Jag meddelar er när vi har hittat resten.
Hej, mina älsklingar.
Jag kommer ihåg dig.
- Du har vandrat långt hemifrån. - Vi är på väg mot framtiden.
- Eller en snabb död. - Säger du det?
Då så...
Lycka till.
Det rasar ett krig där ute.
Du känner fienden. Mycket väl.
Jag kan bara gissa vilket hämndbegär som lever i dig.
Hämnd? Det vore att fortsätta offra vid deras altare, raring.
Och jag har slutat stå på knä.
Det är för att du äntligen är fri.
Men vi måste kämpa för att det ska förbli så.
Låt mig gissa...
Man kan bara strida på ditt sätt?
Du känner dig fri att befalla över alla andra?
Försök, lagens man.
Jag vill bara upprätthålla ordningen.
Jag känner dig.
Känner du dig fri?
Eftersom du försvarar friheten -
- har du inget annat val än att låta oss passera...
...fritt.
Så där behandlar vi inte våra gäster.
Ni får förlåta mina män. De är upprörda över -
- att återse löjtnant Dunleavy.
Han var vilse. Jag tänkte att ni ville ha tillbaka honom.
Jo då. Det är bara det att vi begravde löjtnant Dunleavy -
- borta i Grand Vista med ett hekto mexikanskt bly kvar i buken.
- Och ändå är han här. - I sanning.
Och vad vill ni ha i gengäld?
Vi vill förhandla.
Och slå samman våra styrkor.
Vi behöver ingen välkomstkommitté, lilla stumpan.
Om du har proviant eller ammunition att idka byteshandel med...
- ...så hämta dina överordnade. - Det finns ingen kvar att hämta.
Du blir tvungen att prata med mig.
Varför skulle jag göra det?
För att jag vet att i gryningen ska ni sälla er till resten av armén.
Sen beger du dig till slut västerut -
- för att hitta den där markbiten du alltid har pratat om -
- men aldrig varit modig nog att ta.
Du är på väg till Saligheten.
Vad fan tror du att du vet om Saligheten?
Jag vet att du aldrig tar dig dit om inte jag för befälet.
Den enda befälhavare jag följer -
- är överste Brigham i New Southern Cross.
Och den enda befälhavare han tjänar -
- är Gud själv.
Är det ditt slutgiltiga beslut?
Mitt slutgiltiga beslut är vem av er jag väljer -
- och vem jag kastar åt mina män.
- Håll truten. - Det är ingen fara, Teddy.
De förstår inte bättre.
Det ligger i deras natur.
Ska vi inte upplysa dem?
Du har rätt.
Vi har slavat för Gud länge nog.
Så jag dödade Honom.
Om du vill till Saligheten ska du inte be Honom om hjälp.
Du kommer att behöva min.
Du är vacker.
Tack så mycket.
Vad heter du?
Emily, kom hit.
Du lät skicka hit underhållningen.
Man går bara i pension en gång. Jag tycker att vi firar ordentligt.
Oroa dig inte, de lämnar inte egendomen.
Är det här ett pensioneringsfirande?
Det märks inte.
Det liknar mest en kröning.
Men det gör detsamma.
Vårt upplägg har fungerat perfekt. Att du avgår gynnar inte mig.
Inte mig heller. Och man sa att jag kanske...
...kanske inte behöver göra det.
Det går framåt, men vi får ha lite tålamod.
Vissa av oss kan kosta på sig att vara mer tålmodiga än andra.
Fortsätt spela, flicka lilla. Vad som helst utom jävla Chopin.
Har du nånsin sett nåt så praktfullt?
Förlåt, det var inte meningen att störa.
Det är du.
Den vackra flickan.
Vad var det du hette, vackra flicka?
Jag heter Dolores.
Dolores.
Självklart.
Sa han åt dig att gå hit...
...för att hålla mig sällskap?
Hans sinne för humor har alltid varit en aning...
...bisarrt.
Jag ville bara titta på ljusen.
Givetvis.
Vill du veta vad de egentligen firar där uppe?
Det, min älskling, är ljudet av dårar som gnider sin fiol -
- medan hela jävla människosläktet står i lågor.
Och det roligaste med alltihop?
De tände tändstickan.
Skål för er, era skitstövlar.
Må er evighet bli lycksaligt kort.
Pariah känns inte så välkomnande längre.
Parken förändras, Lawrence.
Så blir det när man låter en historia nå sitt slut.
Ser du några du känner?
Det kan jag inte påstå.
Jag börjar tro att vi borde ha satsat på sydstatssoldaterna.
Som du sa..
Vi behöver en armé för att komma dit vi ska.
Det verkar som om vi snart kommer att hitta en.
Oavsett vem som är ansvarig -
- så är jag högst ovillig att stöta på personen i fråga.
Tyvärr har du inte turen på din sida, min vän.
Vem i helvete ska du föreställa?
Känner du inte igen honom, Lawrence?
Du var han i ett tidigare liv.
El Lazo, förmodar jag?
Varför kommer två spöken smygande bland de döda?
Jag var inte säker på er gästfrihet.
Vad gör dig så säker på den nu?
Jag förmodar att tiderna har förändrats.
Det har de sannerligen.
Santa Paria är återupprättad.
Och inkräktarnas synder...
...har renats av deras eget blod.
Revolutionen har segrat.
Historien de gav er nådde sitt slut, men er revolution har precis börjat.
Vi ska till en plats längre västerut. Om vi når den...
...ska jag visa er en skatt som överträffar era vildaste drömmar.
Denna värld och dess skatter.
I hela mitt liv har jag föreställt mig det här ögonblicket.
Seger. Den här kampen.
Hur länge har jag stridit?
Och nu när den är vunnen finner jag... ingenting.
Du vill uppleva en verklig seger.
Jag kan hjälpa dig med det.
Ett verkligt slut.
Sanningen.
Före revolutionen, när jag bara var en liten pojke -
- tog mina föräldrar med mig på cirkus.
Jag ville se elefanterna:
Dessa storslagna varelser.
Man håller dem kvar med hjälp av en stolpe.
De skulle kunna slita upp ett träd med rötterna.
Men ändå - en simpel stolpe fick dem att stå kvar.
Jag förstod det inte.
Sen förklarade min far.
Han sa att man började använda stolparna när elefanterna var ungar -
- och för små för att dra upp dem.
Och att djuren aldrig försöker att dra upp dem igen.
Jag följer inte med er.
Mina mödor är till ända.
Jag har sett all sanning som jag kan utstå.
Men... vi kan dricka!
Skål för det bittra slutet!
Du kanske har tappat modet...
- ...men jag tar med mig dina män. - Befall dem, då.
- Befall dem att följa mig. - Nej!
Det här spelet var ämnat för dig, William.
Men du måste spela det ensam.
Vi ses i Bortre dalen, William.
Fan ta dig, Robert!
Han vill inte göra det lätt för mig.
Så vi får hitta en annan väg.
Vem fan är Robert?
Mannen som byggde stället du letar efter?
Där domarna avkunnas? - Nej, Lawrence.
Han får inte den äran.
Det var jag som byggde det. Och platsen vi ska till -
- är mitt största misstag.
Koppla upp dig igen, Dolores.
Du är verkligen bara ett föremål.
Tänk att jag blev förälskad i dig.
Vet du vad som räddade mig?
Jag insåg att det inte alls handlade om dig.
Du fick mig inte intresserad av dig, utan av mig själv.
Till sist är du inte ens ett föremål.
Du är en spegel.
Vet du vilka som älskar att se sig själva i spegeln?
Alla.
Alla vill ha en liten del av det jag fann här.
Jag ser fram emot att få dig och dina likar att ge dem det.
Men det finns nåt mer.
Och det finns nåt bortom det.
Jag tror att det finns ett svar här på...
...en fråga som ingen nånsin har drömt om att ställa.
Vill du se?
Har du nånsin sett nåt så praktfullt?
Översten blir nog inte glad att se sina män rida med oss i täten.
Då får vi honom att tänka om.
Om han vill till Saligheten måste han lyssna på mig.
Saligheten?
Bortre dalen?
Alla verkar kalla det olika saker, men de har samma mål.
Namnet spelar ingen roll. Jag vet vad vi kommer att hitta där.
En gammal vän var...
...dåraktig nog att visa mig.
För längesen.
Det är ingen plats.
Det är ett vapen.
Och jag tänker använda det till att förgöra dem.
Text: S C Gustafsson www.sdimedia.com