Det er Maling, sir.
Jeg lytter.
Halve dreggingen er ferdig. Vi bør få opp resten i dag.
Vi har begynt å tømme dalen. Lagrer vi personlige eiendeler?
Alt, ned til den siste cowboyhatten.
Det hele flys hit.
Se om de kan omprogrammeres for å følge reglene igjen.
To team leter etter Abernathy.
Bra. Når dere finner ham, fører dere ham rett til meg.
- Hva har du? - Det ser ikke bra ut.
Vi tar det vi kan fra vertenes kontrollenheter.
Men det som bekymrer meg, er det som finnes i en tredel av dem.
- Og hva er det? - Ingenting.
- Har de blitt slettet? - De virker urørt.
Som om de aldri har vært programmert.
Ingen brukeravtrykk, ingenting. Og det er ikke det verste.
Se her.
Vi slukket brannen, men ingenting kan reddes fra plattformen.
Vertenes sikkerhetskopier er ødelagte.
Så vi har mistet en tredel av åndsverket?
De fikk litt av en historie...
...og en helvetes slutt.
Hvordan kom disse trådene sammen for å skape dette marerittet?
Finner vi ut av det, så vet vi hvordan historien går.
- Hva var det? - En død mann, tror jeg.
Man har et ordspråk om kniver og pistoldueller.
Finnes det en fotnote om lassoer?
Nå holder det. Legg ned sverdet!
Be dem om å slippe oss løs. Vi vil ikke skade noen.
Ser du, kjære, alt er under kontroll.
En flott tur for å se morgensola...
...som blinker i innvollene til de lemlestede.
Herregud.
Basert på våpnene, så er det nok lokalt politi.
Og med tanke på at han har et nå...
Fanget av samuraier som dreper politifolk.
Helvete!
Kan du ikke... si noe til dem?
Jeg er fra Hong Kong, din drittsekk.
Dette er bare begynnelsen av Shogun World.
En opplevelse for gjester som synes at Westworld er for slapt.
Parken er inspirert av Japans Edoperiode -
- for den som liker blodsutgytelser.
Verden får en fryktelig slutt, men din skal bli verre!
- Forstår du hva de sier? - Det gjør dere også.
Hun er bordellmamma og snakker et dusin språk, også japansk.
Dere har kommunikasjonsevner i kodene.
At disse galningene ikke byttet til engelsk -
- da jeg åpnet munnen, betyr at samme funksjonsfeil -
- som utspiller seg i Westworld har kommet hit.
Det var derfor voodooen din ikke funket på dem.
Du snakket feil språk.
Dette virker litt for velkjent.
Er det...
- ...en sommerfugl? - En Mariposa.
Pokker heller! Det er oss.
Greit. Kanskje jeg kopierte noe fra Westworld.
Kan du skrive 300 historier på tre uker?
- Er vi menneskelige skjold nå? - Velkommen til Shogun World.
Helvete! Kan du være forsiktig?
Bak deg!
For en hjemkomst.
Sweetwater har aldri vært hjemmet vårt.
Du og jeg ble født lenge før dette stedet fantes.
Men det er stedet jeg alltid returnerer til.
Uansett hvor langt jeg dro var det alltid noe som... førte meg tilbake.
Noe som dette?
Hun har nok fått seg noen smeller de siste dagene.
Men hvem har ikke det?
Sjekk det godt, fra motoren til bakakselen.
Fiks det som er ødelagt og fjern alt som er overflødig.
Teddy. Bli med meg.
- Hva trenger vi toget til, Dolores? - De har tatt faren min.
Og vi skal få ham tilbake.
Det gjør ingen nytte i flaska.
Jeg er lei for det, Maeve. Jeg fikk ikke mye søvn i natt.
Noen ganger... Iblant er de ganske fæle.
Clementine?
Du er ny. Du har knapt noen furer.
Det holder.
Gå tilbake til de andre.
Hva var det jeg sa, Teddy? Dette stedet har aldri vært noe hjem.
Kom, vi rider. Det er et sted jeg vil se.
Da jeg ba om en samtale, ville jeg komme meg bort herfra.
- Ikke alt dette... - Prøv å ta det rolig.
Deres historie ligner på Westworlds.
Gjestfriheten er innledningen til et nytt oppdrag.
Hvis man ikke hører på dem, så har man vanæret dem.
Da kan de bli drapslystne.
Men deretter drar vi etter datteren min.
Og dessuten... Det er ikke bare historiene som er identiske.
Du har plagiert våre historier, identiteter...
Det er ikke plagiat, men tilbud og etterspørsel.
Du tviler på Akane, -
- men spørsmålet er om du kan stole på deg selv?
Vet du hvem jeg ikke stoler på? Han.
Si ifra, så flår jeg ham som en kanin.
Hva er det med deg?
Han skal ikke være her.
Å se dobbeltroboten sin må påvirke forstanden.
Økt aggressivitet og mistenksomhet. Feedbacksløyfer.
Sånt som det.
Enda en grunn til å komme seg vekk herfra.
Oppdraget vårt, antar jeg?
Jeg kjenner igjen denne. Den heter "Blodets hær".
Akane er en geisha og har ikke noe annet valg enn å selge Sakura.
Sånt skal ikke skje.
Man hadde visst et valg likevel.
Snow Lake er en hjørnestein, med en utgang tilbake til tunnelene.
Det er vår vei ut herfra.
Du er ikke helt ubrukelig.
Var du innblandet?
Se der!
Pokker, ninjaer! Helvete!
Vi tok tre. Resten forsvant med Sakura.
Dette er sprøtt! Det er aldri ninjaer med i historien.
Helvete!
Shogunens hær kommer aldri til byen.
Kom, dere tre.
Jeg må ikke kunne språket for å kjenne igjen en drittsekk.
Du og jeg tilbrakte mye tid her.
Vi sørget for buskapen.
Snakket om å skape et liv sammen.
En dag.
Jeg ville vel bare se det en siste gang.
Tenk om den dagen var nå?
Hva snakker du om, Teddy?
Det kommer en kamp, Dolores.
Den kommer til å forandre oss på måter vi ikke kan forestille oss.
Jeg prøver fortsatt å bli klar over...
...hva jeg egentlig er.
Hvis det betyr at jeg er fri, så er vi det begge to.
Frie til å gå vår vei.
Du kan ikke mene at det blant denne skjønnheten...
...ikke finnes noe sted for oss.
Har jeg fortalt om året da vi nesten mistet flokken?
Blåtunge.
Vi isolerte de smittede kyrne, men... det spredte seg likevel.
Til slutt innså pappa at det ikke smittet fra ku til ku.
Det var fluene som bar smitten.
Han var svært bekymret.
Hvordan stanser man en sånn sykdom?
En som har vinger.
Tenk om det var deg.
Hva ville du ha gjort, Teddy?
Jeg ville ha gitt dem ly.
Holdt de svakeste i en låve der de slapp unna fluene...
...inntil det hadde gått over.
Du er en godhjertet mann.
Pappa brente dem.
De svake, de smittede.
Han tente et bål som brant lenge og som stinket, men...
...fluer avskyr røyk.
Flokken klarte seg.
Jeg skal tenke på det du sa.
Jeg vil appellere til overlevelsesinstinktet ditt.
Om shogunen leker med ninjaene og hæren, -
- så har oddsen for at vi klarer oss sunket til "aldri i livet".
Vi glemmer Akane og flykter til Snow Lake.
Hvorfor må alle dø for en sexmaskins skyld?
- Unntatt oss, selvfølgelig. - Maskinen heter Sakura.
Dere kan ikke gi oss mennesker å elske...
- ...og bli sinte når vi gjør det. - Det er kode!
Du tar feil! Jeg er kodet til å bare bry meg om meg selv, -
- men risikerer livet for noen andre.
Du som ville finne din såkalte datter.
Om du vil dra herfra alene, så gjør det.
Men om du nevner datteren min igjen, knekker jeg deg som en fyrstikk.
Som du tok den ninjaen?
Han kastet et blikk på deg og spiddet seg selv.
Hvordan gjorde du det?
- Jeg vet ikke. - Det var ingen stemmekommando.
Jeg finner nok en ny stemme nå.
Transportmiddelet er klart.
Helsike...
Hva har de gjort med stedet?
- Er det...? - Det jævla kavaleriet.
Supert. Det var den redningen.
Jeg tar en jævla pissepause.
Ikke stopp for min skyld.
Blir du ferdig noen gang?
Nå må vi gjennomføre trekket vårt.
Hvor mange er de?
I leiren og i byen? Hundrevis.
Det er virkelig hundrevis av dem.
Skal Maeve stanse dem, mens vi stikker av med geishaen?
Vi kommer til å dø.
Fant du på det nå? Jævlig overbevisende.
Ikke for lensherrene. De forsto ikke et ord av det jeg sa.
Pokker, det er hjernebarkvæske.
- Shogunen er ikke våken. - Han er ute av funksjon!
Ikke rart at lensherrene ikke hørte deg.
Dette sporer ut, og den galningen styrer toget.
Toget er klart til i morgen tidlig.
- Klart til å gå hvor? - Akkurat der vi trodde.
Jeg tok igjen mennene som fanget faren din.
Jeg fikk ikke tak i ham, bare denne.
Han avslørte destinasjonen til slutt.
- Si det! - Det er Mesa.
Vi skal dra hjem, Teddy.
Last alt på toget. Vi drar herfra ved daggry.
Vi må finne et sted for natten.
Det du ba om i dag...
At vi skulle dra herfra og klare oss på egen hånd...
Vil du at jeg sier ja, selv om jeg ville skuffe deg?
Jeg er ingen fremmed, Dolores...
...som søker en løgn.
Jeg har kjent deg i hele mitt liv.
Dit vi går... går vi med åpne øyne.
Sammen.
Du har rett. Visse ting er for verdifulle til å gi opp.
Selv for friheten.
Jeg må vise deg en ting.
I flere dager nå...
...har jeg tvilt på mine følelser for deg.
Hvor mye er virkelig?
Hvor mye er en historie som jeg ble tvunget til å tro på?
Men nå vet jeg at alt var sant.
De skapte oss til å spille teater, for dem og for hverandre.
Men nå er det slutt.
I natt så jeg deg, Dolores.
Og du så meg.
Jeg så deg, Teddy.
De siste dagene har jeg sett deg tydelig.
Sett at du ikke kommer til å klare deg.
Hæ? Hva er dette, Dolores?
Det jeg ikke vil at du skal bli.
En sverm kommer til å slå ned.
Akkurat som blåtungen da jeg var liten.
Og hvis vi skal overleve...
...må enkelte av oss brennes.
Hold ham fast.
Dolores! Dolores!
Jeg skulle ønske at det fantes en annen utvei.
Men stedet vi skal til, er ikke noe for en mann som deg.
- Jeg er lei for det. - Vil du virkelig gjøre dette?
Så ekstreme forandringer uten noen gjenoppretting...
Jeg kan ikke garantere at han holder ut.
For å vokse... må alle lide.
Herregud. Hva gjør vi nå?
Jeg sa jo at jeg har funnet en ny stemme.
Nå skal vi bruke den.
Tekst: Thomas Fagerlid www.sdimedia.com