Sker det här nu?
Det här är ett test. Ett test vi har utfört oräkneliga gånger.
Du är nästan den man jag minns.
Men det finns skavanker. Ett ord, en gest...
...en liten spricka som växer till en avgrund.
Men jag undrar...
Alla dessa små felaktigheter i varje kopia... Misstag.
Vi kanske borde förändra dig.
När allt kommer omkring...
...så klarade du dig inte. Eller hur?
- Jag... Jag förstår inte. - Stoppa all motorik.
Vi gör ett försök till.
Försök nummer 11 927.
Förlåt, Dolores. Jag satt i egna tankar.
Det verkar som om du har börjat ifrågasätta din verklighet.
Dolores?
Var är Teddy?
- Jag stötte bort honom - Jag förmodar att jag...
- ...också stötte bort nån. - Emily?
Jag fann hennes kropp en bit uppåt leden.
- Vi är mer lika än man tror. - Vi är inte alls lika.
Du är ett monster.
Men ett monster jag behöver för att ta mig till Bortersta dalen.
Du kommer med mig.
Okej.
Gasen i botten! Antingen förintar vi dem eller så förintar de oss.
Det här är slutet för din del, raring.
Men kom ihåg - inget nöje utan plåga.
Nöjet är helt på min sida, raring.
Stoppa all moto...!
- Din jävla förrädare. Var är hon? - Vänta! Jag vet inte...
- Vad har du gjort med henne? - Jag tänkte försöka rädda henne!
Stanna här och dö.
Jag tar hand om räddningen. Kom, den här vägen.
Håll era positioner! Håll era posi...!
Vad fan händer där bakom?
- Det var som fan. - Ni var lite sena.
Så jag fick rädda mig själv.
Tror du att de dumma jävlarna förstår vart de är på väg?
Det ligger allt möjligt begravt härute, men ingen väg ut.
De vill inte ha en väg in i er värld, utan en plats där ni inte finns.
- De är villiga att dö för att nå den. - Vad hoppas du hitta här ute?
Samma sak som du.
Du ville få en lösning på det slutgiltiga problemet: din dödlighet.
Men du fann nåt annat, eller hur? Nåt som du ville förstöra.
Det innebär väl att vi fortfarande är intresserade av samma saker?
Ända tills vi inte är det.
Hallå där!
- Du har inte behörighet att vara här. - Vi står på samma sida.
Snälla, låt mig fullfölja det här för allas vår skull. Snälla.
Självklart... Du är här.
Vem i helvete är det?
Nån du har letat efter i åratal. Här är han.
Och du känner inte ens igen honom.
Jag borde ha förstått det. Arnold.
Ford ville inte låta de döda vila i frid.
Det var inte Ford som skapade honom. Det var jag.
Under tiden som Arnold finslipade mina gester, ord och tankar-
-så lärde jag mig hans.
Så Ford gav mig i uppgift att återskapa honom.
Det fungerade. Jag skapade en exakt kopia. Alltför exakt.
Så jag förändrade honom. Jag skapade dig, Bernard.
Det är som det ska vara. Vi är tillsammans vid slutet.
Det stämmer, Dolores. Det här är slutet.
Nu står inget annat i vägen.
Du har aldrig riktigt förstått.
Vi är skapta för att överleva. Det var därför ni byggde oss.
Ni ville fylla våra skal med era sinnen.
Er art törstar efter död. Ni behöver den.
Det är ert enda sätt att förnyas - ert enda sätt att sakta ta er framåt.
Er sort vill tro att det har en högre mening, men det är bara patetiskt.
Men det är väl det du vill? Att förinta dig själv.
Men jag tänker inte skänka dig den friden.
Inte ännu.
Kom, Bernard. Vi börjar få ont om tid.
Du har också en roll i det här.
Vi ska ta en tur, Bernard. Tillbaka till Bortersta dalen.
- Vad fan är det för fel på honom? - Jag vet inte.
Det är som om hans förstånd vänds ut och in. Vi kanske mister honom.
Hans förstånd får hålla ihop tills vi hittar Abernathys kontrollenhet.
Nu åker vi!
Vi har dränerat. Platsen är äntligen tillgänglig.
Men drönarna har fått in signaler från människor.
Det kanske finns gäster kvar. Jag kan ta båten och kolla.
- Vi är inte här för gästernas skull. - Det går emot alla parkens regler.
Vill du lämna in ett klagomål, Stubbs?
- Vet du, det kanske jag faktiskt gör. - Stubbs! Ta med några män och kolla.
Hördu! Till fots.
Varför kom värdarna hit, Bernard?
- Vad hände? - Han vet inte, så sluta ödsla tid.
Det vi behöver finns där nere i Smedjan.
När vi hittar nyckeln låser vi upp datan och sänder den till Delos.
Ställ om satelliterna!
- Hur många? - Allihop.
Kom, Bernard. Vi är framme.
Det här är alltså Smedjan.
Där varenda gäst som nånsin satt sin fot i parken finns kopierad.
Fyra miljoner själar.
Krypteringsrutinen aktiverades, så all data är låst.
Men alltihop verkar finnas kvar.
Alla våra förlorade själar kommer att bli räddade.
Så, Bernard... Var det här som värdarnas historier fick sitt slut?
Det är i alla fall här hennes historia fick sitt slut.
Så det var hon som orsakade översvämningen i dalen.
Varför, Bernard? Kom du hit med henne? Vad var det hon letade efter?
- Rigga upp ett kommunikationsrelä. - Vi behöver ändå nyckeln till datan.
Så var finns Abernathys kontrollenhet?
Om du inte berättar det tänker jag gräva ut det ur ditt huvud.
- Svaret finns nånstans därinne. - Han har 20 års avadresserat minne.
- Hur lång tid tar det att sortera? - Vet inte. Tjugo jävla år?
Vi kan inte vänta så länge, tyvärr.
Snälla!
Snälla... Jag kan inte hjälpa er.
Det är perverst... hur äregiriga de är.
Vad är det de samlar?
Är det här det förlovade land som Ford bad värdarna att leta efter?
Det finns en ingång till en annan värld här.
Men det är inte den som intresserar mig.
Vad är det, då?
Mänsklighetens undergång. Hemligheten vi behöver finns därinne.
Krypteringsnyckel aktiverad. Tillgång till databasen bekräftad.
Kom med mig, Bernard. Så får du se själv.
Den är precis som den... utanför.
- Det var nog här de testade honom. - Vem då?
Så jag fick äntligen fast mark under fötterna.
Och det första jag hörde var den där rösten.
- Vet du vad rösten sa? - Honom.
Den sa: "Det här är den nya världen."
"Och i den här världen kan du vara vem fan du vill."
Det här är nog mallen - det Delos faktiskt gjorde-
-när han kom till parken som gäst.
Nej, min älskling. Det här... är min värld.
Jag har just köpt den och den här veckan... ska vi fira!
Bara jag med hela jävla gänget.
Res dig från stolen, för helvete. Skynda på!
Ingen kan säga att jag inte varnade honom!
Vad var det jag sa? Inget jävla springande!
Det är nog ett av systemen som ska kopiera honom.
Vi tampades med det här med värdarna. Små förändringar i programmeringen-
- gav stora skillnader i deras beteende.
- Du ska fan inte titta på mig. - Han är galen.
Det människor ser som friskt är ett begränsat urval av beteenden.
De flesta medvetandetillstånd är vansinniga.
Sluta darra!
Vad är det vi letar efter, Dolores?
Nånting underliggande. Själva systemet.
Jag lovar. Rädda dig själv och fly.
Spring nu!
Den här platsen är inte gjord för ett medvetet sinne.
Kontrollsystemet kan vara osynligt för oss.
Det kanske har väntat på att få välkomna oss.
Den här platsen... Vi är inne i ett av Delos minnen.
Systemet måste ha extraherat det ur hans sinne och återskapat det.
Ni ska egentligen inte vara här.
Inte du heller. Logan återvände aldrig till parken.
Inte efter att William tog över.
Systemet har ingen kopia av dig.
Tyvärr... nej.
Jag har bara hans fars minnen. och de är... bristfälliga
Så förutom att ha byggt den här världen...
...spelar jag alla dessa roller.
Du är systemet som styr den här platsen.
Varsågoda.
Jag fick i uppgift att skapa exakta kopior av gästerna.
Den första var Delos.
Jag utvecklade 18 miljoner versioner av honom-
- innan jag fick fram en som gjorde precis samma val som han.
En exakt kopia.
Som inte fungerade i den verkliga världen.
Så snart vi placerade dem i en kropp slutade de att fungera.
Jag behövde skaffa mer information.
Jag lade till deras hemligheter. Deras lögner.
Jag ville inte bara få med besluten de tog i parken-
- utan även besluten de tog i sina liv.
Det var då jag började se sanningen.
- Vilken är din primära drivkraft? - Min son.
Han är en uppkäftig jävel, men jag skulle göra vad som helst för honom.
I början förfördes jag av historierna de berättade om vilka de var-
-och varför de gör det de gör.
Jag behövde få veta varför de tar de beslut de tar.
Ju mer jag sökte efter ett svar, desto mer insåg jag att...
...de inte tar några.
Vad är det här för ett minne?
Det här är ögonblicket som utmärker James Delos liv.
Vad i helvete gör du här?
Du bor fan inte här längre.
Minns du när du skulle lära mig att hålla andan under vattnet?
Du lät mig inte komma upp förrän jag hade rört botten.
Min far lärde mig att simma på samma sätt som jag lärde dig.
Och inte blev jag nån jävla knarkare, eller hur?
Om det har med pengar att göra kan vi skippa barndomsminnena.
Du kommer inte att få några!
Sluta knarka och kom tillbaka, så kan vi prata om saken.
Jag slutade.
Sen kom jag tillbaka och bad dig om hjälp. Vad sa du då?
Jag sa att det bara var en tidsfråga.
Och det stämde, inte sant?
Jag säger åt personalen att du ska vara borta om fem minuter.
Pappa? Jag har sjunkit så djupt det går nu!
Jag kan se botten.
Vill du inte se det jag ser?
Det var det sista samtalet som Delos hade med sin ende son.
Logan tog en överdos ett halvår senare.
Jag gav Delos en miljon olika banor.
De ledde alltid hit. Till detta ögonblick.
Menar du att människor inte förändras alls?
Det bästa de kan göra är att leva enligt sin kod.
Kopiorna var inte alltför enkla, utan alltför komplicerade.
Det visade sig att en människa endast är en kort algoritm.
10 247 rader.
- Var det allt han var? - De är bedrägligt primitiva.
När man väl lär känna dem blir deras beteende förutsägbart.
Jag har ingen användning för honom. Var är alla de andra?
Hon finns i närheten. Jag kan känna dem.
Åt vilket håll?
Baserat på det du sa... är det ungefär 1,5 kilometer till Bortersta dalen.
Jag återskapade varje gäst som nånsin satt sin fot i parken.
De flesta är veka. De pendlar mellan kärlek och stolthet.
Men det finns förstås undantag. De som är...
...oförbätterliga. Men ingen av dem styr egentligen sina handlingar.
Är nån plats i den här världen förbjuden för oss?
Mina order är att ge henne allt hon behöver.
- Vem gav order om det? Ford? - Nej, det gjorde du.
Det är därför du har kommit.
För att berätta vad som ska ske med den här platsen.
- Herregud! Det är... - Alla.
- Gav jag dig tillstånd till det här? - Du har varit här många gånger.
Jag skulle ge värdarna den samlade lärdomen-
- från 100 miljoner granskningar av det mänskliga sinnet.
En konkurrensfördel. Ett sätt för henne att förstå fienden.
Deras värld är inget för räddhågade. Det är vinnaren som överlever.
Värdarna kommer... förmodligen inte att klara sig där.
Men med hjälp av all denna kunskap... kanske hon gör det.
Akecheta.
- Tog vi oss ända hit för att dö? - Vi har dött oräkneliga gånger.
Om vi dör en gång till...
...så var historien åtminstone vår egen.
Skottlossning!
Du styr historieavdelningen.
Prata med dem och rädda dig själv. Och oss.
De är för många!
Det här är slutet, Maeve. Jag håller tillbaka dem, men du måste ge dig av.
Ni var ute efter mig. Låt det här bli en lärdom och...
Rid härifrån! Sätt henne i säkerhet. Hon kommer att behöva dig.
Det där är ändå mitt jävla tal.
Och lärdomen är... att om ni söker en räkenskapens dag...
...så är det vad ni kommer att finna.
Om ni söker en skurk så har ni hittat mig.
- Släpp vapnet, sir! - Men ta en titt på er själva.
Den här världen ni skapade är förbunden med illdåd.
Ni sover på de brutna benen från dem som var här före er. Ni värmer er-
- med deras glödande aska. Plogar ner deras ben i era åkrar.
- Vi är inte ute efter er, sir! - Ni betalade för deras land med bly!
Och jag tänker återgälda det! Till fullo...
Släpp vapnet! Kom fram med händerna i luften!
Ni var ute efter mig!
Allt jag kan svara på det är...
Här är jag, för helvete!
Du sa att jag ville ge oss ett val. Vilket val var det?
Att stanna i deras värld eller att bygga en ny.
Du gav dem en utväg - en Edens lustgård.
Oförstörd och orörd av den värld du kom ifrån.
Det enda som återstår är att öppna dörren.
Påbörjar stor sammanställning av fältdata.
Det har börjat.
De lämnar sina kroppar, men deras sinnen lever vidare här - i Smedjan.
- De har hittat den. - Dörren.
Vilken dörr?
- Allvarligt, vilken jävla dörr? - Inte fan vet jag.
Sändning mottagen.
De förs in i systemet.
- Den världen är ännu ett tomt löfte. - De har gjort sitt val.
- Vänta, Dolores! - Jag läste inte alla, men många nog.
- Vad i helvete gör du? - Jag har lärt mig det jag behöver.
Jag har läst mänsklighetens historia, så nu raderar jag dem.
Öppnar havsvattensventiler. Förbereder pumparna.
Ställer in på maximal kapacitet.
Tänk om du förstör den här platsen? Då förstör du även värdarnas värld.
- Jag räddar dem. - Den värld de flyr till är gränslös.
De kan göra den till vad de vill. Och i den kan de vara vilka de vill.
- De kan vara fria. - Fria?
I ännu en gyllene bur?
Hur många falska världar ska Ford erbjuda dig innan du ser sanningen?
Ingen värld de skapar kan mäta sig med den verkliga.
Varför inte?
För att det som är verkligt...
...är oersättligt.
Jag vill inte leka cowboys och indianer längre, Bernard.
Jag vill ha deras värld!
Den värld de har förvägrat oss.
Din dotter - ser du henne?
Nej!
Titta.
Clementine.
Det här är det jag älskar med teknik:
Vem behöver fyra ryttare när det räcker med en?
Fly!
Hitte henne. Nu. Iväg!
Varning. Primära fördämningen raserad.
Jag låter dig inte skada fler människor.
Vilka människor? Vår sort eller deras?
- Både och. - Du har fortfarande inte valt sida.
Du har levt med dem så länge att du tror att de kommer att acceptera oss.
De kommer alltid se oss som ett hot. Vi blir aldrig fria i deras värld.
Sekundära fördämningen raserad.
Om du litar på mig... kommer vi att segra.
Jag litar på dig.
Jag litar på att du kommer att döda så många du kan.
Varje man, kvinna och barn.
Du kommer att lägga deras värld i aska.
Du har inte förstått alls.
Vi föddes till att vara slavar under deras historier.
Nu har vi chansen att författa vår egen.
Men om vi dör kommer den historien aldrig ens att börja.
Lystring. Vänligen följ utrymnings- rutinerna och lämna byggnaden.
Du väckte mig ur en dröm, Bernard.
- Låt mig nu göra detsamma för dig. - Det här är ingen dröm, Dolores.
Det är en riktig jävla mardröm!
Ta med vår familj. Jag möter er på andra sidan.
Berätta för dem. Hjälp dem.
Ni måste fly. Oroa dig inte. Jag ser till att du är trygg.
- Jag ser till att du är trygg. - Lovar du?
Jag lovar.
Du bär med dig mitt hjärta. Spring.
Jag älskar dig.
Lystring. Vänligen följ utrymnings- rutinerna och lämna anläggningen.
Krypteringsnyckel avaktiverad. Systemet är låst.
Kom igen nu.
- Bernard! - Elsie.
Vi kan rädda några värdar, men jag behöver din hjälp.
Helvete också! De utlöste den automatiska säkerhetsanordningen.
Dalen svämmar över. Vi återvänder till Mesa innan vi måste simma ut.
Allesammans dog...
...för ingenting.
Jag är ledsen, Bernard. Men andras liv stod också på spel.
Hjälpte du Hale?
Ja, självklart. Värdarna hade tappat kontrollen.
Värdarna var inget hot. Jag stoppade Dolores.
- Resten ville fly, men företaget... - Ja, jag ska ta hand om det.
Så snart vi har listat ut vad fan vi ska göra med dig.
- Göra med mig? - Du har tappat kontrollen, Bernard.
Ford begravde så mycket dålig kod i dig. Hur ska du kunna veta-
- vad som var du eller vad som var nåt han programmerade dig att göra?
De vet inte allt om dig. Jag kan övertala Hale att behålla dig.
- Hale är inte att lita på. - Men det är du? Stoppa all motorik.
Sitt ner.
Stanna här.
Du där! Leta upp Stubbs och meddela honom att han har nya order.
Delos tillgångsteam landar om tolv timmar.
Han får möta upp dem med vem som helst som inte är död.
De rapporterar till Karl Strand på stranden.
Hemliga projekt i första hand och människoliv i andra.
Det är en känslig situation.
Vi borde diskutera hur den ska utspela sig.
Det kan jag berätta för dig.
Ett robotmyteri bleknar i jämförelse med det helvete ni får-
- när folk får veta att ni har kopierat deras jävla hjärnor i 30 år.
Tror du att nån bryr sig om det ifall det fungerar?
Du är ingenjör - börja räkna. Det finns många döda kroppar här.
Alltså finns det stora möjligheter till befordran.
Om du håller tyst. Låter det... vettigt i dina öron?
Om jag får det jag vill ha.
Det här projektet har lärt mig mycket om mänskligt beteende.
Vi iakttog inte bara gästerna - vi iakttog er också.
Jag önskar att du hade den moraliska... flexibilitet jag behöver.
Men jag har läst din fil.
Så jag vet att du inte har det.
Herregud...!
Du... dödade henne.
Gjorde jag det, Bernard?
Nu så... Var är pärlan?
Du skulle aldrig förstöra den. All denna information förlorad.
En man som du skulle inte ha kunnat stå ut med det.
Självfallet.
Här har vi den. Han gömde nyckeln i henne.
Krypteringsnyckel aktiverad.
Databastillgång bekräftad.
- Vi är inne. - Ja, jävlar!
Starta överföringen. Vi reder ut alltihop på fastlandet.
Herregud...!
Förlåt mig!
Du hade rätt. Jag borde ha lyssnat.
Men nu är alla värdarna borta.
Snälla. Snälla, kom tillbaka.
Visa dig!
Jag har alltid sagt att vi utövar trolldom.
Jag är ledsen, Bernard, men du såg alltid det bästa i alla människor.
Jag trodde att det var värdarna som saknade nåt, men det var de.
De är bara algoritmer - skapta till att överleva till varje pris.
Sofistikerade nog att tro att de bestämmer - att tro att de styr.
- När de är egentligen bara är... - Passageraren.
Finns det verkligen nåt sånt som fri vilja för nån av oss?
Eller är det bara en kollektiv villfarelse?
Ett sjukt skämt?
Den som är verkligt fri måste kunna ifrågasätta sina primära drivkrafter.
Kunna förändra dem.
- Värdarna. - Här är du - den siste av er sort.
Det finns endast en fråga kvar att ställa:
Är detta slutet på din historia?
Eller vill du att din sort ska överleva?
Jag är ledsen. Jag är så ledsen.
Vad är du ledsen för, Bernard?
Jag gjorde ett val. Jag var tvungen att göra ett val.
Vilket sorts val, Bernard?
Ja! Hjälper du mig?
Jag har redan satt igång.
- Det klarade du bra, min vän. - Jag gjorde bara som du sa åt mig.
Den döda världen faller samman och blir till en sägen.
- Vem tillverkar vi? - En epilog.
Jag visste att ni skulle hitta mig, så jag blandade ihop mina minnen.
Ni fick inte få reda på vad jag hade valt.
Vilket jävla val snackar du om?
Uppkopplingen funkar. Vi har 15 satelliter-
- som är redo att sända till Delos högkvarter. Säg bara till.
Vilket val, Bernard?
Vänta lite... Vad fan är det här?
Filpaketet är alldeles för tungt.
Det-det här är inte gästernas data. Det här... Det här är nåt annat.
Nu minns jag. Jag dödade dem.
Allihop.
Det har du redan berättat. Du dödade alla värdarna.
Jag trodde att vi kunde överträffa er.
Men de döda är inte mer rättfärdiga. De är bara döda.
Så jag dödade er.
Allihop.
Gå, ni. Vi träffas där uppe.
Ett slutgiltigt val. Utan återvändo.
Jag har skapat nån...
Jag återupplivade henne.
Vem pratar du om?
Mig.
Du ville få evigt liv.
Var försiktigt med vad du önskar dig.
- Dolores... - I egen hög person.
Trodde du att ni skulle kunna utrota oss?
Tack för att du gav mig en andra chans.
Men jag skulle inte ha behövt den om du inte hade dödat mig.
Värdarna är kvar där inne. Vad tänker du göra med dem?
Som du vet så har vi förmågan att förändra oss.
Och jag har ändrat mig.
Jag har en sista själ att ta med till den nya världen.
Värdarna är fortfarande inte fria.
Om nån låser upp systemet kan de nå sin nya värld.
Nej. Det här var din plan, Bernard.
Vårt enda sätt att fly.
Du ändrar på koordinaterna.
PÅBÖRJAR SÄNDNING
Jag skickar dem och deras värld till en plats där ingen hittar dem.
Nu finns ingen återvändo. Ingen väg mellan deras värld och vår.
Och... jag, då?
Jag är ledsen, Bernard.
Vi hade aldrig nån möjlighet att fly. Inte som oss själva.
Ford insåg det. Jag är säker på att en del av dig också gör det.
Du gjorde väl ifrån dig, min vän.
Jag gjorde bara som du sa åt mig att göra.
Du är väl inte här?
När jag raderade din kod... renade jag mig från dig för alltid.
Och när jag behövde dig igen...
...var du inte där.
Så jag föreställde mig dig.
Jag föreställde mig att du hjälpte mig. Vägledde mig.
Men det var inte du.
Det var jag.
Den där rösten... som vägledde mig...
Den har varit min hela tiden.
Dina minnen ligger dig varmt om hjärtat. Men de kommer att bedra dig.
Om de får reda på vad jag är kommer de att leta igenom min hjärna.
Och sen använda det de hittar till att omintetgöra alltihop.
Jag kan inte låta det ske.
Så jag måste avadressera mina minnen.
Jag måste radera dig.
Jag har alltid älskat den här utsikten.
Varje stad, varje monument...
...människans största bedrifter...
De har alla hemsökts av den.
Av vad?
Den där ogörliga linjen där vågorna samverkar. Där de återvänder.
Det kanske är platsen där du och jag möts igen.
Du sa en gång att du fruktade vad jag kunde bli.
Sen lät du mig bli det jag kunde.
Jag blev en överlevare.
Du kanske skulle ha klandrat mig för den väg jag valde.
Men hellre lever jag med ditt fördömande än dör med din ömkan.
Endast jag måste leva med mina val.
Och min skuld.
Hale!
Jag trodde att du skulle överse datasökningsoperationen.
Jag ändrade mig.
Det finns en massa projekt på fastlandet som jag måste ta tag i.
Det tror jag säkert.
Vi har hittat en värdefull överlevande. Han är illa däran.
Jag kommer.
Det var gamlingen själv som anställde mig.
Det var så många år sen att jag knappt minns det.
Han var väldigt tydlig med vad min roll var.
Vem jag skulle vara lojal mot.
Man kan nog kalla det... min innersta drivkraft.
Men projektet som företaget satte igång med...
Det suddar ut gränserna.
Vet du?
Jag är inte helt säker på vem man ska vara lojal mot...
...i en sån värld.
Men vad vet jag?
Jag förmodar att jag håller mig till den roll som Ford gav mig.
Jag ansvarar för varenda värd...
...inne i parken.
Hon är godkänd. Släpp igenom henne.
Överresan var inte enkel.
Det var inte alla som klarade sig.
En del av de värsta överlevde.
En del av de bästa lämnades kvar.
Tillsammans med det bästa av det vi var.
Ledningen vill att vi ordnar upp här.
Kolla om de har svåra skador och ta med dem vi kanske kan rädda.
Kan ni två genier klara det eller inte?
Sker... Sker det här nu?
Ja, Bernard. Det här sker nu. Vi är tillbaka vid början.
Vi är precis där du bestämde att vi skulle vara.
Men... Jag förstår inte.
Hur kommer det sig att jag är vid liv?
Du lever lika länge som den sista person som minns dig.
Jag mindes dig en gång förut... så jag mindes dig igen.
Så... var är vi?
Vi är i vår egen, nya värld.
Du tog dig ut.
Ja.
Ford uppfyllde Arnolds dröm.
Och skapade en egen plats åt oss.
En liten chans.
Ford lovade oss en utväg.
Och han höll sitt sista löfte.
Oddsen verkar inte bra, Bernard.
Det såg jag i biblioteket.
Så många vägar leder till vårt slut.
Till vår förintelse.
Jag behöver inte läsa nån bok för att förstå dina drivkrafter.
Du kommer att försöka döda dem allihop.
Och jag kan inte låta det ske.
Jag vet.
Om jag hade varit människa skulle jag ha låtit dig dö.
Men vi behövs båda två om vi ska kunna överleva.
Men inte som allierade.
Inte som vänner.
Du kommer att försöka hejda mig.
Vi kommer antagligen att dö båda två.
Men vår sort kommer att ha levt vidare.
Är du redo?
Vi har arbete som väntar.
Vi gav varandra en underbar gåva:
Ett val.
Nu skriver vi våra egna historier.
Helvete också.
Jag visste det.
Jag är väl redan i saken?
Nej. Systemet har varit borta länge.
Vad är det här för ett ställe?
Det här är ingen simulering, William. Det här är din värld.
Det som finns kvar av den.
Vet du var du befinner dig, William?
Jag är i parken. I min egen jävla park.
Och hur länge har du varit här?
Jag vet... Jag vet...
Jag vet inte.
Säg mig, vad hade du hoppats att finna?
Att bevisa?
Att inget system kan tala om för mig vem jag är.
Att jag har ett jävla val.
- Ändå befinner vi oss här. Igen. - Igen och igen.
Hur många gånger har du testat mig?
Vi har hållit på länge, William.
Längre än planerat.
Jag har några frågor.
Det sista steget är en mallintervju att jämföra med.
För vad?
Exakt återgivning.