Iväg!
Vad är det där?
Det är en man!
- Är han död? - Nej, han skriver!
- Repetera! - Han skriver!
Han skriver i en anteckningsbok!
Han var inte galen. Han jobbade-
- med granatsplittret vinande för att han inte kunde vänta.
Innehållet i boken var för viktigt för att skrivas senare.
Han var tvungen att göra det när hans hjärna dikterade.
Vad var så viktigt att han riskerade livet för det?
Vad skrev han som hindrade honom från att fly som alla andra gjort?
"Tractatus Logico-Philosophicus".
1900-talets mest inflytelserika filosofiska verk.
Soldaten hette Ludwig Wittgenstein. Han satte gränser för vårt tänkande.
Gåtan som han försökte lösa var följande:
KAN VI VETA SANNINGEN?
"Kan vi veta sanningen?"
Alla stora tänkare genom historien har sökt en säker sak.
Något som ingen kan motbevisa. Som att "två plus två blir fyra".
För att hitta den sanningen använde Wittgenstein matematisk logik.
Vad är bättre för att säkert få veta-
- än ett oföränderligt språk fritt från människans passioner?
Han arbetade sakta och metodiskt och använde ekvation efter ekvation-
- tills han kom fram till en förskräcklig slutsats.
Det finns ingen sådan sanning utanför matematiken.
Man kan inte hitta en absolut sanning, ett obestridligt argument-
- som kan ge svar på mänsklighetens frågor.
Filosofin är därför död.
För "Varom man icke kan tala"...
..."därom måste man tiga."
Svensk Text: FileHunter Text hämtad från www.Undertexter.se
- Rör den inte. - Det är en Enigma-apparat.
Bara en kopia. Originalet står på Imperial War Museum i London.
- Förlåt, dörren var öppen. - Klart den var öppen.
Du tror väl inte att jag går upp och släpper in dig på de här benen?
- Jag är... - Martin.
Vår nye utländske student och hyresgäst, förmodar jag.
- Mannen bredvid dig på fotot är...? - Ja, det är Alan Turing.
Mannen som knäckte Enigmakryptot. Tack vare honom vann vi kriget.
Den stackaren. Han dog en så konstig död.
Ett förgiftat äpple. Som Snövit.
- Och han till vänster? - Min man Harry.
Harry Eagleton. Kom på fraktionella dimensioner.
Han var värd ett nobelpris, men avskydde att smöra för politiker.
- Han hade inte många vänner. - Jo, i alla fall en. Arthur Seldom.
Stackars pojke. Dag efter dag organiserade han Harrys papper.
Utan lunch eller middag kontrollerade han ekvationerna.
Eagleton var handledare för hans avhandling om logiska serier.
- 1960, inte sant? - Jag ser att du har läst på.
Jag vet allt om Arthur Seldom.
Det är på grund av honom jag är här. I Oxford, menar jag.
Jag vet vad du menar. Seldom är unik.
Varje utmärkelse, varje erkännande han fått-
- har skänkt mig stor glädje.
Akta dig, mamma. Annars avslöjas din hemlighet.
Du försökte bli gift med honom.
Hur vågar du? Det är inte sant. Han är som en bror för mig.
- För att han inte kunde bli annat. - Beth!
Seldom är ett geni, men på ett område skiljer han sig inte från andra män.
- Han tycker om unga flickor. - Kan du sluta vara elak en stund?
- Förlåt, mamma. - Vi är som två bittra nuckor.
Tack för att du drar mig över samma kam.
Förlåt. Du är...?
Jag faxade om att hyra ett rum.
- Vår utländske student. - Visa honom till hans rum.
Jag borde hyrt smoking. Du är jättefin.
Min dotter har en konsert i kväll.
- Konsert? - Jag spelar cello i Sheldonian.
- Det är den lokala amatör-orkestern. - Ja, vi är inte Londonsymfonikerna.
- Jag älskar cello. - Jag med.
- Det är väl allt jag får krama numer. - Snälla Beth, du skrämmer honom.
Min dotters friare blir aldrig långlivade. Hon är lite konstig.
En snokande kärring hjälper inte.
- Kallar du mig beskäftig? - Nej, du vill bara skydda mig, va?
Hon tror att män som inte överlevt andra världskriget är opålitliga.
Min dotter tror att jag är gaggig, men hon vet att jag har rätt.
Nazisterna ställde om hjulen på den jäkla apparaten varje dag.
Det ändrade nyckeln. Vi fick dekryptera om allt igen.
Det fanns inga datorer då. Beräkningarna gjordes för hand.
- Du måste ha varit väldigt ung. - Jag måste gå.
Ett parti Scrabble?
- Ditt arbetsrum. Det duger väl? - Det är perfekt.
Du behöver en handledare till din avhandling.
Jag bestämde mig för en för länge sen. Arthur Seldom.
- Dina föräldrar? - Ja.
Väldigt amerikanska. Är det nära stranden?
Inte alls, det är i öknen. Arizona. Det råkar vara där jag bor.
Verkligen? Så roligt...
Alla arbetsrum delas av två.
- Din kollega är också utlänning. - Vi kommer säkert bra överens.
Jag tror att du kommer att finna att Seldom bara forskar nu.
Jo, men de sa att han kan handleda mig.
- Vem sa det? - Jag fick ett fax. Här.
Jaha.
Mrs Keeman var lite väl optimistisk och hon arbetar inte kvar här.
Jag kanske kan prata med honom.
Du får prata med vem du vill, men jag måste varna dig.
Professor Seldom gillar inte sådan spontanitet.
Jag föreslår att du tar itu med dina studier på ett mer realistiskt sätt.
Du hittar nog duktiga handledare här som mer än väl förstår ditt arbete.
- Låt det inte gå ut över muren. - I denna skitstad finns bara murar.
- Förlåt. Jag avreagerar mig. - De är bra när man pluggar.
Det här? Jag försöker bara bespara mig 15 års träning.
Jag räknar ut vart jag ska springa efter studsen och bollbanans höjd.
Det gör det lättare. Kolla.
Du ser? Det funkar.
Och vad skulle hända om du spelade med en människa?
Det blir fler variabler, men jag kan ändå beräkna banan.
Varsågod.
Ge mig lite tid. Jag måste ompröva mina beräkningar.
Okej.
Tack för nederlaget.
Vill du fortsätta avreagera dig själv eller föredrar du sällskap?
Onsdag, samma tid?
Ta med ett riktigt squashracket. Det gör livet mycket enklare.
- Du anammar våra lokala seder. - Jag gör mitt bästa.
Hon kanske kan handleda dig nu när farbror Arthur inte kan.
- Kan inget göras åt det? - Min mamma pratar inte med hoom.
Det tänkte jag inte föreslå.
Skulle jag tro på att du valde vårt hus av en slump?
Nej, inte av en slump. Inget händer av en slump.
Jag ville träffa din mamma, men inte utnyttja henne.
Du behöver inte ursäkta dig. Jag gillar målmedvetna människor.
- Jag önskar att jag var mer som du. - Du missar inte mycket.
Du kommer hit ensam från utlandet och blir genast vän med en tjej.
Med två, hoppas jag. Eller det trodde jag till nyss.
Det är inte bara det. Du är lycklig.
- Det ser man på dig. - Jag försöker vara det.
Hur bär du dig åt?
- Det är lätt, man bara flyter med. - Och om det går snett då?
Jag gör hellre misstag än ingenting.
Jag klantar mig hellre än går miste om precis allt. Det funkar för mig.
Du borde prova.
Ett ögonblick!
Det här är nåt för dig. Seldom ska föreläsa om sin nya bok den 24.
Då har du din chans.
Man kan inte hitta en absolut sanning, ett obestridligt argument-
- som kan ge svar på mänsklighetens frågor.
Filosofin är alltså död.
"Varom man icke kan tala"...
..."därom måste man tiga."
Det verkar som om någon vill tala.
Du tycker inte som Wittgenstein.
Du har hittat en motsägelse i ett argument i "Tractatus"-
- eller så har du en absolut sanning som du vill berätta om.
Jag tror på talet pi.
Förlåt, nu förstod jag inte. Vad sa du att du trodde på?
Talet pi. På gyllene snittet. Fibonaccis talföljd.
Naturens väsen är matematiskt. Verkligheten har en dold mening.
Allt är organiserat efter en modell, en ordning, en logisk serie.
En snöflinga har en numerisk bas i sin struktur.
Därför kan vi om vi hittar talens hemliga mening-
- veta verklighetens hemliga mening.
Imponerande.
Om vi översätter hans ord till korrekt engelska-
- står vi inför ett nytt flammande försvarstal för matematiken-
- som om tal var preexisterande idéer i verkligheten.
Det är inget nytt.
Då människan inte kan förena ande och materia ger vi idéerna ett väsen-
- för vi avskyr tanken att det rent abstrakta bara finns i vår hjärna.
En snöflingas skönhet och harmoni.
Så ljuvligt.
Fjärilens flaxande som orsakar en orkan på andra sidan jorden.
Vi har hört om fjärilen i tiotals år.
Men vem har kunnat förutsäga en enda orkan?
Ingen.
Säg mig en sak. Var finns skönheten och harmonin i cancer?
Vad får en cell att besluta att bli en mördarmetastas-
- och förstöra resten av cellerna i en frisk kropp?
Vet nån det?
Nej. För vi tänker hellre på snöflingor och fjärilar-
- än på smärta, krig eller på den där boken.
Varför? För att vi behöver tro att livet har en mening.
Att allt styrs av logik och inte av slumpen.
Skriver jag 2-4-6, så mår vi bra, för vi vet att sen följer 8.
Vi kan förutse det. Vi är inte utlämnade åt ödet.
Men tyvärr...
...så har det här inget med sanning att göra.
Håller ni inte med?
Det här är bara rädsla.
Sorgligt.
Men så är det.
Du måste vara Martin.
Äntligen träffas vi.
- Men jag förstår inte. Sticker du? - Ja, jag sticker.
Allt var ett stort misstag.
- Blev det inte som du trodde? - Nej, det blev det absolut inte.
Hoppas att ditt brådstörtade beslut inte beror på professor Seldom.
- Rykten sprids fort i Oxford. - Vi är en liten skvallerby.
Men du har fel om den store vise.
Han var stjärnan på sin tid, men nu vill han bara sälja böcker.
- Ett riktigt Seldom-fan, va? - Hans foto hänger inramat i mitt rum.
Så han nobbade dig också?
Jag tar hellre livet av mig än ber honom om hjälp.
Jag vill inte veta av honom eller hans böcker.
Jag föredrar "Det bästa".
Taxi!
- God dag. - Vi har boken ni ville ha.
Där.
Jävla skit.
- Vad gör du här? - Jag bor här. Din ursäkt då?
Jag ska besöka en gammal vän.
- Förlåt för det där förut. - Nej, jag brukar alltid överreagera.
Jag ville få din uppmärksamhet.
Det fick du.
Den 24 september 1993. Kommissarie Petersen, Oxfordpolisen.
Vi utreder mordet på Julia Eagleton.
Enligt rapporten hittade du och Arthur Seldom liket samtidigt.
- Ja, vi gick in dit tillsammans. - Är du en av Seldoms studenter?
Nej.
- Jobbar du åt honom? - Nej.
Kan du förklara varför ni var där tillsammans?
Det kan jag ärligt talat inte. Jag förvånades över att se honom där.
- Så det var en slump? - Allt verkar tyda på det.
Och var det första gången som du träffade Seldom?
Nej, jag var på en föreläsning som han gav i förmiddags.
Jag ställde några frågor till honom.
- Vad för slags frågor? - Om matematik.
Det var inte av en slump som jag gick till mrs Eagletons hus.
- Mördaren sa åt mig att göra det. - Varnade mördaren dig?
Ja. Jag fick en lapp under föreläsningen.
- Vad stod det på lappen? - Bara en mening.
"DEN FÖRSTA I SERIEN".
Nedanför stod mrs Eagletons adress och klockslaget.
- Får vi titta på lappen? - Nej.
- Varför inte? - Jag kastade den.
Kastade du ett viktigt bevis?
Låt mig förklara.
Efter föreläsningen signerade jag lite böcker och gick sen hemåt.
Det var då jag insåg att adressen på lappen var bekant.
Men i ärlighetens namn så slog det mig aldrig-
- att nåt som detta kunde hända.
När jag kom dit var det för sent.
- Vi borde ringa polisen. - Du har rätt.
Ring dem.
999.
Hallå? Jag vill anmäla ett dödsfall.
Cunliffe Close 3.
Det är en gammal kvinna. Tack.
- Vad tror du hände? - Jag vet inte.
Vi borde vänta där ute. Det är bäst att vi inte rör nåt.
Försök minnas allt du ser. Det här ögonblicket är avgörande.
Hon spelade Scrabble. Spelade hon själv?
- Båda hållarna står på hennes sida. - Tror du inte att hon blev mördad?
Jag ser ingen annan möjlighet.
Mördaren ville kväva henne med kudden när hon sov.
Hon vaknar och spjärnar emot. Han trycker hårdare med två händer.
Hennes näsben går av, därav blodet.
Eller det kan ha varit en kvinna som tryckte ner hårdare med knät.
När mördaren ser blodet släpper han kudden-
- och lägger ingenting tillrätta. Skrämd förmodligen.
I boken som jag föreläste om-
- jämför jag olyckligtvis logiska serier med seriemord.
Sen den kom ut har jag fått dussintals absurda brev.
- Så jag trodde lappen var oviktig. - Du är säker på att du förstörde den?
- Nej, jag kastade den på gatan. - Var?
- Nära The Sheldonian Theatre. - Scott, åk dit. Den kan ligga kvar.
- Gatsoparna har redan kört där. - Då söker vi igenom deras bilar.
La du märke till nåt annat?
Under texten fanns en handritad cirkel.
En perfekt cirkel.
Även den i svart.
Ungefär...
...så stor.
På ett ungefär.
En cirkel? Som en signatur?
Nej, jag tror att det var en symbol. En logisk series första element.
Ursäkta min okunnighet. Jag måste ha missat lektionen om logiska serier.
Logiska serier är element som följer varandra enligt en regel.
Det kan vara 1, 2, 3, 4. Eller jämna tal: 2, 4, 6, 8.
Eller Fibonaccis talföljd.
- Fibonacci? - En 1100-talsmatematiker.
Varje element är summan av de två föregående: 1, 1, 2, 3, 5, 8, 13.
Jag ser fortfarande inte sambandet mellan mordet och dessa serier.
Jag skriver att mord begångna av intellektuella skäl inte finns.
Mönster som följs av seriemördare är i regel primitiva och monotona.
De kan analyseras psykologiskt, inte logiskt.
Så du tror att mördaren mördar för att bevisa nåt för dig?
Ja, dessvärre så tror jag det.
Mördaren vill visa att jag har fel, att han är klokare och kan slå mig.
Han kände till min vänskap med mrs Eagleton och började där.
Hur förklarar du cirkeln då?
Det är en bra början på en serie. Det finns ingen vagare symbol.
- Cirkeln kan betyda vad som helst. - Menar du att det blir ett mord till?
Jag är rädd för det.
Och om vi inte kommer på det i tid så kan det bli många fler.
Vi ska ändra lite noter i takt 12.
Vi visste att hon skulle dö när som helst, men inte så här.
Läkarna gav henne ett halvår för fem år sen.
Beths vård förlängde hennes liv. Det var rena gudagåvan.
- Därför kan mördaren ha valt henne. - Hur menar du?
Om han vill visa nåt intellektuellt intresserar dödsfallen honom inte.
Han vill kanske skada så lite som möjligt.
Han valde en som skulle ha dött. Han visste nog att hon behandlades.
- Hon var på sjukhuset varje vecka. - Han kan ha hört om sjukdomen där.
- Då blev hon hans perfekta offer. - Fortsätt.
Om han inte knäckt hennes näsben hade döden sett helt naturlig ut.
- Bara du hade vetat att det var mord. - Polisen hade aldrig kopplats in.
Det hade varit en privat utmaning. Ett mord som nästan inte är mord.
Det låter logiskt. Vad tror du han gör här näst?
Han försöker väl vara försiktigare.
Han begår ett mord till som nästan inte är ett mord.
Ett omärkbart mord.
Ursäkta.
Jag måste prata med miss Eagleton först.
För att berätta den dåliga nyheten. Tack.
Det är c, b och ciss. Ursäkta mig ett ögonblick.
- Det är ett c, b och ciss. - Är det samma i takt 11?
Nej, nej, det är h, ciss och c.
Vi tar en paus.
- Polisen sa att du hittade kroppen. - Förlåt mig, Beth.
- De bad mig minnas alla detaljer. - Det är lugnt, jag förstår.
Det måste ha varit jobbigt för dig.
Två timmars förhör. Jag är ju deras huvudmisstänkte.
- Sa de det? - Nej, det behövde de inte.
Man behöver inte vara polis för att se att jag vinner mest på det.
Du vårdade henne i flera år. Seldom sa det.
I fem år har jag väntat på att hon skulle dö.
Det låter grymt, men om nån ville se ett slut på det så var det jag.
Vet du hur det känns att varje dag undra när man ska få ett eget liv?
Jag kunde inte överge min mamma.
Hon hade cancer, men det skulle bara ta några månader.
Man vill att den man vårdar ska försvinna och vet att tanken är ond.
Man hatar sig själv för de tankarna.
- Det är som att vara rutten inuti. - Beth, du kan vara lugn.
Seldom fick en lapp. Nån varnade om mordet och hotar att mörda igen.
- Vem? - Ingen vet.
De tvingade mig att se på kroppen.
- Hennes ögon var öppna. - Tänk inte på det.
Jag kan inte sova där uppe i natt. Är det okej att jag stannar hos dig?
- Jag är ledsen. - Var inte det.
Vad ska du inte tro om mig? Jag skäms så.
Beth? Snälla, gå inte!
Grattis. Du står i tidningen med Seldom.
Mördade du tanten för att få hans uppmärksamhet? Sakta i backarna!
Din vän har tur. Alltid nära döden, men aldrig drabbad av den.
Visste du inte? För 30 år sen var fyra av dem ute och bilade.
Mrs Eagletons man och Seldoms fru dog.
Gissa vem som körde.
Och nu är tanten död. Tre avklarade, en kvar.
Det här är Fröken Röd och hon är i matsalen.
Vi vet att mordet skedde där och att offret mördades med en kudde.
Då vi inte har nån kudde tar vi den här otäcka lilla kniven.
Jag tror att Fröken Röd var mördaren i vardagsrummet med kniven.
- Vad tror du? - Clue ingick inte i min utbildning.
Cluedo. Det är rekommenderad läsning på polisskolorna.
I tidningarna framstår Beth som huvudmisstänkt.
Men polisen vet ju alla fakta.
Jag glömde att jag pratade med den universella logikens förkämpe.
Tack. - Du och polisen tror att man kan bevisa sanningen.
Utifrån vissa axiom med slutledning kan man nå en välgrundad slutsats.
- Är det inte så? - Lika säkert som att det är onsdag.
Och om jag säger "alla britter är lögnhalsar"?
Sant, falskt, omöjligt att bevisa?
Det finns matematiska formuleringar som inte kan bevisas utifrån axiom.
- Obestämbara satser. - Gödels ofullständighetsteorem.
Även i din rena matematiska värld finns saker som aldrig kan bevisas.
- Ja, men det är inte fallet här. - Det finns en lucka.
Det finns en avgrund mellan det sanna och det bevisbara.
Vi kan aldrig vara säkra på fakta och att sakna ett kan ändra allt.
Även om vi vet att mordet skedde i matsalen med kniven-
- att Fröken Röd var där då och att hennes fingeravtryck finns på kniven-
- så kan vi aldrig bestämt påstå att hon begick mordet.
Det är 99% sannolikhet för det, för helvete.
Det är inte absolut visshet, det är en åsikt.
Vi får absolut visshet om vi litar på ett ögonvittne eller själva ser det.
- Jag litar på mina ögon. - Ingen kommentar.
Allt finns framför näsan på oss.
Stenarna finns. Eller bestrider du det också? Det kan du inte.
- Heisenberg var inte lika säker. - Fysikern?
Han försökte göra en atombomb åt nazisterna också.
Är det här en tenta? Heisenbergs osäkerhetsprincip.
Bingo! Fröken Röd är nu en elektron-
- och du ser henne i en partikelaccelerator.
Varje gång du ser henne har hon bytt skepnad eller position.
Det faktum att du iakttar henne förändrar hennes atomtillstånd.
Försök inte förvirra mig. Beth och hennes mamma är inte elektroner.
Så en brottsutredning är mer pålitlig än fysik och matematik?
- När det finns obestridliga fakta. - Kan du stänga av fanskapet lite?!
Polisen hittade tyvärr inte lappen, så vi har ingen teknisk bevisning.
Ingenting! Blir psykopaten skraj och beslutar att inte mörda igen-
- så fälls Beth för mordet.
Jag skulle vilja veta vem du hatar så mycket.
Mig själv.
Jag läste om det i tidningen. Inget var ditt fel.
Det värsta är... Det här är pinsamt.
Men tack vare kvinnans död har jag nyss ätit lunch med Arthur Seldom.
Förut visste han inte att jag fanns, men nu...
Jag är ledsen för det som har hänt, men samtidigt känner jag mig glad.
Jag har aldrig njutit så här.
En timme med Seldom är som ett liv med nån annan.
Jaså? Det finns inget pinsamt med ärliga känslor.
Är du säker på det?
Jag vet inte...
Tillbringa en timme med mig.
- Vill du ha nåt att dricka? - Nej.
- Är du okej? - Ja.
- Vad är fel? - Inget, det är... Förlåt.
- Är det Seldom? - Konstigt att du också läst boken.
- En matematikintresserad sköterska? - Nej, inte precis.
Författaren gav mig boken.
- Känner du Seldom? - Ja, vi träffas nästan varje dag.
Han besöker en vän på sjukhuset. En döende patient.
- En dag började vi prata och... - Och vad?
- Och han gav mig boken. - Är det allt?
- Du är svartsjuk. - Han kunde vara din pappa.
- Din farfar, när jag tänker efter. - Ja.
Jag gillar deckare. Han var här en stund och vi hade roligt.
Han fick ett par av mina böcker och gav mig sin. Är det förbjudet?
Nej. Självklart inte.
Kan du sluta tänka på honom?
Varför sa du det inte direkt?
Vad vill du ha? En lista med alla som har varit här?
- Nej. - Bra.
Allt man läser i tidningar är lögn.
- Visste du det? - Nej, jag läser inte så noga.
Har du läst Bibeln?
Jesus dog på korset och återuppstod på den tredje dagen.
Till kropp och själ. Det säger man. Han åt fisk och pratade med Peter.
Så fördrev han 40 dar. 40 dar.
Han måste ha varit grön och luktat vansinnigt illa.
Vänta. Jesus var terrorist.
Hela livet...
...var han en revolutionär som drev ut månglare ur templet.
- Vet du varför han återuppstod? - Nej, teoretiskt sett...
Jesus återuppstod för att hämnas på sina mördare. Som i en skräckfilm.
Det är så klart inte trevligt. Det är inte intressant.
- Gå in. Din dotter väntar på dig. - Okej.
- Vad gör du här? - Jag ville träffa dig.
- Gör det nåt? - Du ljuger.
- Hur vet du det? - Jag vet det nu.
Du ska träffa Seldoms vän. Du skulle sett din min när jag nämnde honom.
- Hur ska du förklara att du är här? - Jag säger att jag skulle träffa dig.
Ditt svin.
Vem är han? Han är knäpp.
Det hade du varit om din dotter behövde en organdonator.
Två personer kunde ha gett organ, men deras anhöriga vägrade.
Han tänkte begå självmord för att ge henne hans lungor.
- Det är löjligt. - Att ge livet för en man älskar?
Han heter Kalman. En av mina bästa studenter.
Han var snabb- och klartänkt.
Han konstruerade intelligenstester. Jag lärde honom om logiska serier.
Han var besatt av noggrannhet. Han rättade testerna själv-
- och upptäckte nåt märkligt. Somliga tester var perfekta.
De flesta innehöll några fel. Men det fanns en tredje grupp.
Svaren var absurda, obegripliga, ologiska, slumpartade.
Sånt som en dåre skriver. Kalman intervjuade den tredje gruppen.
Svaren han såg som absurda var andra tänkbara lösningar-
- fast med oändligt mycket mer invecklade motiv.
Deras intelligens sträckte sig långt bortom den konventionella lösningen.
Då fick jag ge honom den dåliga nyheten.
Wittgensteins paradox om finita regler.
Kalman upplevde Wittgensteins upptäckt.
Serien 2, 4, 8 kan så klart följas av 16, men också av 10.
Eller av 7004.
Man kan alltid hitta en regel som stöder alla tal som kan följa.
Allt hänger på regelns komplexitet.
Han insåg att han inte ens kunde lita på tvåans tabell.
Hans liv sögs ner i en malström med meningslösa tal.
Normala tankar verkar styras av vissa spår i vår hjärna-
- som låser oss, till skillnad från de få som kan tänka gränslöst.
Kalman valde en märklig väg och testade lobotomerade patienter.
Deras symboler var väldigt lika de mycket begåvade studenternas.
Han såg rent tänkande utan spår, men förstod det inte.
Problemet var hans egen hjärna. Han såg allt utifrån.
För att förstå symbolerna måste han se dem inifrån.
Det kunde han bära göra genom att radera spåren.
Idén låter grotesk, men inte fören som vet att han ska dö i cancer.
Hans skelett ruttnade.
Han kunde bära se fram emot att lem för lem skulle amputeras.
Han var euforisk. Han skrattade som en som gör en otrolig upptäckt.
Min vän hade blivit galen och ville lobotomera sig själv.
Han visste bara inte hur han skulle begränsa hjärnskadorna.
Han skulle borra in i hjärnan med nåt som liknade en liten harpun.
Han bad om min hjälp och jag vägrade.
Men jag lovade att försöka ta emot hans meddelanden från andra sidan.
Han använde en spikpistol.
- Vad skriver han? - Symbolerna blir alltmer oläsliga.
Under alla år har han aldrig ritat en logisk symbol eller ett tal.
- Vad är det då? - Fyra bokstäver om och om igen.
En kvinnas namn.
- Var var du i går kväll? - Beth, vad gör du här?
- Jag väntade på dig. - Förlåt, jag var ute och...
Jag trodde att du kände nåt för mig.
Mer än medlidande. Men jag hade fel.
Klart jag känner nåt för dig. Vi är vänner, jag vill hjälpa dig.
Vi är vänner, du vill hjälpa mig?
Det är värre än att säga: "Du äcklar mig." Rör mig inte!
Ju snällare du är, desto mer förödmjukad känner jag mig.
- Jag ville inte förödmjuka dig. - Behandla mig då som en kvinna.
- Alla behandlar mig som en flicka. - Det passar kanske inte så bra...
Det passar helt jävla perfekt nu.
Vad är det? Skäms du för att ses med mig?
Lugn, jag är hans mamma. Jag kollar att han gör sina läxor.
Beth, vänta!
Har du hittat din mördare än?
14.15 ST JOSEPHS SJUKHUS
- Hallå? - Det är Martin.
- Vet du nåt om Seldoms vän? - Kalman? Vad har hänt?
Han blev mördad i dag kl. 14.15.
Nej. Vänta lite.
- Ledsen, Sherlock, men han lever. - Är du säker?
- Ja, han ligger här. - Vem är det då?
Döden hade sett helt naturlig ut om vi inte hade sett en liten detalj.
En intravenös injektion. Och han fick ingen sån behandling.
- Vilket gift injicerades? - Det vet vi efter obduktionen.
- Vi vet när han dog? - Exakt som lappen angav: 14.15.
- Var hittade de kroppen? - På avdelningen, innan han togs hit.
- Har alla här dött i dag? - Det är ju terminalvårdsavdelningen.
Minst två patienter dör varje dag.
Han visste vart jag gick och begick därför mordet här.
Om han velat skada mig hade han mördat Kalman.
Han visste kanske inte vem som var din vän.
- En patient som låg på sin dödsbädd. - Och bara lappen avslöjade mordet.
Ännu ett omärkbart brott.
Skulle jag kunna få veta vad herrarna pratar om?
Det andra tecknet visar hur serien ska läsas.
Det kan vara figurativt eller kanske semantiskt eller syntaktiskt.
Kan du översätta det?
Tecknen kan representera saker i verkligheten eller ingenting alls.
Den andra symbolen är också listig, för den öppnar för båda tolkningarna.
Det kan handla om symmetri eller så är det bara en fisk.
Soppa, fisk...
Dessert.
Visa kommissarien lite respekt. Inga möjligheter får förbises.
En gåta.
Vilken är den fjärde symbolen-
- i den här andra serien?
- Ingen aning. - Missade du också lektionen?
Man måste veta hur man ska titta. Det är lätt. Det kallas idiotserien.
- Den som inte kan räkna ut det... - Tack, professorn, jag förstår.
Men jag lutar åt att lösningen är matematisk, inte gastronomisk.
- Tror du mördaren är matematiker? - Det är möjligt.
En som söker ett erkännande.
- Eller som vill bli matematiker. - En student?
Det är osannolikt. - Tar du bort där i det andra kompaniet till vänster?
- Jag har inte undervisat på länge. - Vad blir den tredje symbolen?
För många möjligheter. Han sätter oss på prov och jag vill inte dabba mig.
Få se om jag har förstått det...
Vi ska vänta tills han mördar igen för att vi inte kan lösa gåtjäkeln?
Knepigt läge, va?
- God afton. - Kan jag få de där?
Ha en trevlig kväll.
Seldom! Varför följer du efter mig?
Jag följer inte efter nån, allra minst dig.
- Vad gör du här då? - Jag ska på krogen. Får jag inte äta?
- Jag ska också dit. - Det är ju absurt.
Jag borde ha sagt att Arthur skulle komma.
Det är jag som retar mig på den där odågan vid vårt bord.
Odågan?
Du hade aldrig fattat ett skämt. Du tar allt på för stort allvar.
Jag tänkte bara att det var bäst att informera er båda tillsammans.
Det är lugnt.
- Hoppas jag inte sårade dig. - Inte alls.
- Som barn som bråkar om en boll. - Är du bollen?
- Jag smiskar er om ni inte är tysta. - Snälla.
Jag pratade med rättspatologen.
- Och? - Ingenting.
Inga spår av gifter.
- Vi vet inte vad han fick. - Luft kanske?
- Låt henne tala. - Han har rätt, det är osannolikt.
Om han injicerats med luft så hade obduktionen visat det.
Men det kan vara ett ämne utvunnet ur giftsvampen Amanita muscaria.
Det kan inte spåras, så det är en hemlighet bland rättspatologer.
- Hur fick du veta det? - Lorna hittar det hon vill ha.
I hennes hus ligger deckare och skräpar överallt.
- Fast det vet du väl redan. - Ja.
Det som förvånar mig är att du inte har lyckats lirka ut nåt ur Martin.
Martin vet att han inte får berätta det du och polisen sagt i förtroende.
Du står ju kvar på listan med misstänkta.
- Jag? - Morden kan kopplas till sjukhuset.
Du kan ha sprutat in ämnet som bara du och rättspatologen känner till.
Hon har inget motiv.
Av alla höga kunskapsberg som du ännu inte har bestigit-
- är denna sluttning en av de halaste, så akta dig.
Säg inget om det, Arthur.
Låt mig bara säga att vår relation överskred det rent intellektuella.
Och när den tog slut tog hon det inte så bra.
Är du inte tyst mördar jag dig.
Ser du? Har hon eller har hon inte ett motiv?
Du är vidrig. Du njuter av att leka med människor.
Förstår du nu? Allt kan sättas in i serien-
- för vi kan alltid hitta en regel som motiverar det.
Hjärtat på linjen och åttan.
Ge mig nu den fjärde.
Ser man på, unge man. Du är inte en komplett idiot.
En, två, tre, fyra.
Det var lätt.
Mördarens serie är oändligt mycket mer komplicerad.
Säg vad den tredje symbolen är.
Cirkel, fisk... Vad är den tredje?
Det kan jag tyvärr inte säga.
Varför inte? Litar du inte på mig?
Jag litar blint på dig. Om jag säger det slutar du tänka.
Din idé kan vara bättre än min.
Nej, det är nåt annat.
Du kunde sagt det till polisen. De har ju ingenting.
Jo, men det finns ett bra skäl till varför jag inte gjorde det.
Jag är rädd.
Det här skrämmer vettet ur mig.
Vi leker med symboler, men bakom allt finns verkligheten.
Det handlar om människors liv.
Om vi gör ett fel i en ekvation så suddar vi bara ut den.
Men när det gäller livet så finns ingen återvändo.
I livet har alla beslut, om än obetydliga, oåterkalleliga följder.
Det har i alla fall livet lärt mig.
Du är väldigt ung.
Jag har redan betalat dyrt för mina misstag.
- Behåll det här. - Vad är det?
Det är seriens tredje symbol. Du kan titta nu och få ditt svar-
- eller själv räkna ut lösningen och bevisa att du inte är en idiot.
Tack så mycket. Vi är klara.
- Roligt att se dig. - Det var fantastiskt.
Du ska se det med fyrverkerierna.
Vi övar till Guy Fawkes-konserten.
- Minns du den 5 november? - Nej, tyvärr inte.
Det blir min sista konsert. Jag lyder ditt råd och sticker.
- Stan kan vara kvävande. - Här är för mörkt.
Jag vill dit där det är ljusare.
Spanien eller kanske Sydamerika.
Beth... jag vill be om ursäkt.
Jag behövde hjälp-
- och lite ömhet. Du gav mig det och jag förstörde allt.
Du har det svårt och jag förstår.
Du är snäll. Kommer du på konserten?
Jag lovar.
Martin!
Det är nåt mer jag måste säga.
Jag kan ha sagt för mycket till Petersen.
Varför?
Han började fråga ut mig om dig.
Han ville veta varför du valde mitt hus.
- Vad sa du? - Sanningen.
Att du är besatt av Seldom.
- Vad sa du? - Jag trodde inte det var viktigt.
Du kan inte förneka att du är besatt av honom.
Han frågade också...
...om vi två har en relation.
- Och du sa...? - Jag sa vad som hade hänt.
- Jag sa att inget hade hänt. - Du skulle inte ha sagt nånting.
Jag vet. Så fort jag sagt det ångrade jag mig.
Men jag var arg på dig.
Vad mer sa du till honom?
Jag sa att jag hade en känsla av att du inte var intresserad av mig.
- Att du hellre var med Seldom. - Jävla skit!
Förlåt.
Du tror inte de tar det på allvar?
De tar allt på allvar.
Det sätter dig inte i knipa.
Det är absurt att polisen skulle tro att du är mördaren.
Finns det perfekta brottet?
I åratal har författare och mördare haft funderingar om den idén.
Vissa lyckades sätta idén i verket. Som med Howard Green i London.
Green var en enkel skräddare.
Han förde en dagbok som polisen hittade i hans hem.
I dagboken detaljgranskade han 14 metoder för att mörda sin fru-
- som han i hemlighet hyste ett djupt hat för.
Vissa metoder var löjliga, andra brutala.
Ett par var direkt lysande.
Green förstod direkt att faran för mördaren-
- inte var brottsutredningen, utan de problem som kunde uppstå sen.
Varje alibi innehåller ett falskt element som kan avslöjas.
Hans slutsats var att det enda perfekta brottet inte är det-
- som förblir ouppklarat, utan det som klaras upp med fel gärningsman.
Mördar han henne?
Nej, hon mördar honom.
En kväll hittade hon dagboken.
Hon stack honom med kökssaxen.
Juryn hade förfärats av dagboken och beslutade-
- att hon dödat i nödvärn och friade henne.
Julia Green, ni har friats och kan gå.
Hur är det det perfekta brottet?
Man fann nyligen att handstilen i dagboken inte var Howard Greens.
- Vem skrev den då? - Fruns älskare, en konstförfalskare.
Mördaren är 30-35, av lägre medel- klass i en småstad eller en förort.
Han verkar vara ett brådmoget geni-
- och har förmodligen nån slags kroppslig defekt.
Han tror att han med sin talang kan krossa dem som hånar honom.
Då får han chansen att lämna sin miljö, lämna sin värld bakom sig.
Det är då nåt oväntat händer. Han avvisas.
Av en orättvis orsak utestängs han från platsen som han anser är hans.
Han måste då återvända till världen som han trodde sig ha undsluppit.
Det låter som om hon kände honom.
Hon bara gissar.
Han är inte psykopat. Det finns inga inslag av grymhet.
- Han är alltså i realiteten oskyldig. - Ja, psykologen trycker just på det.
"Mördaren söker hämnd och beundran".
Morden är ett sätt att vinna ditt gillande.
En blandning av hämndlystnad och driften att tillhöra din värld.
Han vill att du accepterar honom.
Han försöker behaga dig, som om han var i början av en förälskelse.
Psykologen tror att mördaren är en kuvad homosexuell som bor ensam.
- Du borde låta undersöka det. - Jag vet inte vad fan...
Du spillde inte hett kaffe över dina byxor. Jag är expert på det.
- Vi kan fortsätta senare. - Ja, det kanske vi ska göra.
- Tycker du inte att du överdriver? - Polisen är öppen för alla hypoteser.
- Du låter som Seldom. - Jag kan också vara en misstänkt.
- Ja, som jag. - Som du, som alla.
Låt inte Seldom tränga in i din skalle. Då får du aldrig ut honom.
Det hände dig, va? Du älskar honom fortfarande.
- Det är inte roligt. - Förlåt.
Seldom är överallt. Det är en mardröm.
Allt jag har gjort har han redan gjort bättre.
Ska jag säga att du knullar bättre än han?
Nej, ljug och säg att jag är klokare.
- Far åt helvete. - Vet du vad som gjorde mig arg?
Att veta att jag inte var den enda vid bordet som hade knullat dig.
- Det varför så länge sen. - När du var 13, va?
Han ropar och du kommer kutande som en knähund och får en ny kick.
Ja, sån är jag.
Precis som du.
Det är bäst att du går nu.
Tills det här är över vill jag inte veta av dig eller Seldom.
Du är en skit som vi andra. Vi är medelmåttiga.
Det enda medelmåttor kan göra är att supa och glömma.
Lämna mig ifred.
För världens medelmåttor!
För tarvlighet och dumhet!
Cambridge har klått oss igen!
Vad är det?
Vad glor ni på?
Visst är det sant?
Sluta med matematiken och skriv barnböcker i stället!
Lugn. Vi går.
En dag lämnar den galne hattmakaren sin garderob och rövknullar er alla!
Okej, kom.
- Vad yrar du om? - Vilken planet kom du från?
Om du slutade knulla alla du ser och var uppmärksam hade du insett...
Vem är Henry Wilkins?
Vem tror du?
Löste han Bormats sista teorem?
Enligt ryktet. Han ska förevisa det på Talteori-konferensen i Cambridge.
Han har löst de senaste 300 årens svåraste jävla matematiska problem.
Vet du vem som borde göra det?
Jag. Yuri Ivanovitch Podorov.
- Har du lösningen på Bormats teorem? - Nej!
Men jag hade haft det om din vän Seldom inte hade stulit det av mig.
Jag fann att hypotesen inte kan lösas utan Taniyamas formel.
För varje modulär form finns det en elliptisk kurva och vice versa.
- Du är full. - Ja.
Men för åtta år sen var jag inte det.
Jag gick till Seldom och bad honom hjälpa mig in i Talteori-gruppen.
Vet du vad han sa om min idé?
"Den är absurd". "Den är absurd"!
Tack vare den lilla absurditeten-
- går Henry Wilkins nu till historien.
Han har uppenbarligen arbetat med Bormat i hemlighet i sju år.
Varför i hemlighet?
Vad då, varför? För att de stal min idé!
Men de klarar inte av det. Det finns ett fel i deras metod.
Det har ju inte bevisats än.
Säg inte emot mig. Du står på deras sida, va?
Ni är alla emot mig. Ni försöker stjäla mina idéer!
Hjälp, jag blir bestulen! De försöker mörda mig!
Om du inte är tyst mördar jag dig!
Lugn.
Svin!
Jävla britter och deras jäkla fina sätt.
När de jävlas med en gör de det med besked.
Välkommen. Ingen berättade väl om klädkraven på tillställningen.
Guy Fawkes var före sin tid.
Han försökte spränga parlamentet med kung och regering.
Sen dess firar vi varje 5 november och bränner dockor av honom.
Fast nuförtiden vet jag inte-
- om vi firar minnet av hans fiasko eller hans lysande idé.
På tal om konspiratörer... Nej, titta inte nu, var diskret.
Några rader bakom mig sitter det en lång svart man. Minns du honom?
- Ja. - Min skugga, en av Petersens män.
- Är Petersen här? - Till höger om oss, med sin dotter.
Jag ville prata med dig...
Såg du Podorov?
Han hade nåt under kappan.
Följer den misstänkte inne i slottet. All ledig personal ska in hit nu.
Podorov!
- Han sticker upp på taket! - Vad gör du här? Vem är hos Seldom?
- Jag vill bara... - Håll tyst och ligg kvar.
Vad fan är det här?
Martin, din förrädare!
- "Svin"? - Han är bara en jävla pajas.
- Scott, stick ner till Seldom! - Jag ska.
Släpp fram mig, jag är läkare.
Han är död.
- Dödsorsaken var visst kvävning. - Hur ströp de honom inför alla?
Enligt läkaren var det spontant andningsstopp.
Beth sa att hans hälsa vacklade. Han hade opererats för lungemfysem.
Han skulle ha dött för ett tag sen.
Har man emfysem och inte får luft är man död på några sekunder.
- Vi kan inte bevisa att det var mord. - Jo, det kan vi.
- Den tredje symbolen är en triangel. - Var låg det här?
På dirigentens notställ.
Mördaren rev ut "den tredje i serien" ur programmet.
Cirkeln, fisken och triangeln. Det är logiskt.
Jag har fått nog av det här. Berätta nu exakt vad du vet.
Annars betraktas du som delaktig, för du undanhåller information.
- Jag bara gissar på hans tankegång. - Vad är det då?
Jag tror att det här kanske inte är det bästa tillfället.
Otroligt...!
Okej, jag hoppar av här. Lugn, jag behöver en promenad.
Promenera inte för långt, okej?
Svin!
I Cambridge förbereds nu firandet av ett historiskt ögonblick.
Tack vare professor Henry Wilkins-
- är Bormats berömda sista teorem inte olösligt om några timmar.
Hundratals matematiker från hela världen möts i Cambridge-
- för att se den förevisning som professor Wilkins ska göra-
- på Talteori-kongressen.
I hundratals år har matematiker försökt lösa teoremet.
Får gåtan sin lösning?
Förlåt för i går, men jag tycker att du borde...
Tänka själv? Även om jag inte har lyckats så bra hittills.
I morgon trycker tidningen en artikel om morden.
- I den förklarar jag allt jag vet. - Allt?
Polisen tror att om vi går ut med vår lösning på den fjärde symbolen-
- så stoppar det morden. Han vill ha mitt erkännande. Det borde räcka.
- Tror du att det funkar? - Det var det bästa jag kom på.
Så jag har tolv timmar på mig att bevisa att jag inte är en idiot?
Du är ingen idiot, även om du gör ditt bästa.
Du vet det, du ska bara minnas. Du tillhör ju sekten.
Jag vet vad du tänker.
- Det kan bli ditt största misstag. - Jag tror att du ljuger.
Du har rätt, jag ljuger.
Men stör jag dig länge nog kanske bussen kör och då är det för sent.
Okej, så det ger oss 2. Och sen... A, B, C.
Sen ska vi hitta primtalen.
Avslutningsvis har vi...
De är svåra att svälja först, men efter ett tag vänjer man sig.
- Min spaghetti eller mina deckare? - Spaghetti är en suverän uppfinning.
Deckare också. De är logiska. De förklarar allt för en till slut.
I livet förklarar ingen något.
Jag vill inte prata om förklaringar, hypoteser eller nåt annat.
Utanför detta rum finns inget.
Bara du, jag och spaghettin.
- Du hade svårt att gå av bussen. - Det var värt det.
Vi har bara börjat.
- Se vad du har gjort. Du är galen. - Galen i dig.
- Jättegott. - Du har lite där.
Det här ögonblicket är perfekt. Unikt.
"En god sannings orubbliga hjärta."
Va?
Det är Parmenides. Han var grekisk ståuppkomiker.
Han sa att verkligheten är en lögn.
Det enda som finns är en enda oföränderlig gud.
Nu gör du det igen. Du pratar som folket i din sekt.
Vi rår nog inte för det.
Nu förstår jag varför tjejer dejtar musiker och inte matematiker.
- Det är vad han sa. - Att tjejer föredrar musiker?
Nej, det med sekten.
"Du vet, du är med i sekten."
Satan!
- Nej, det är för enkelt. - Vad är fel?
Jag måste lösa det innan det kommer i tidningen.
- Du spelar med i Seldoms spel igen? - Ja, det är allt jag kan tänka på.
Beth hade rätt. Du är kär i dåren. Gubben tänder dig mer än jag.
Lorna, hör på mig nu.
När mardrömmen är slut sticker vi.
- Vart? - Vart som helst.
Till ett ställe utan böcker, där folk inte kan tvåans tabell.
- Fan! - Det är för tidigt även för bokmalar.
- Vad gör vi nu? - Bokhandeln.
- Vi har stängt! - Det går jättefort.
Vad letar vi efter?
- Här är den. - "Pytagoréernas sekt"?
De fick inte avslöja sina hemligheter.
De funkade som en religiös sekt. Tal var heliga för dem.
Nej, det står inte här.
Ni får gå, kassan är stängd.
- Vi ska inte köpa nåt. - Gå då.
Vänta lite bara. Snälla, rara.
I vår katalog står allt som...
Var tyst, jag kan inte tänka!
Jag måste kalla på vakten.
Kalla på vakten, bara du går.
Det måste finnas en bild eller nåt.
- Nåt åt det hållet? - Där har vi det. Perfekt.
1. Alltings ursprung, fulländningen innesluten i sig.
- Och fisken? - Vi trodde det var en fisk.
Men den här är mycket tidigare. Det är två cirklars skärningspunkt.
Symbolen för motsatser, kriget mellan gott och ont.
3. Triaden - motsatsernas syntes, fred efter krig.
Och den fjärde symbolen?
Tetractys, den fyrfaldiga vägen. 1 plus 2 plus 3 plus 4 är 10.
Helheten, demiurgen. Det var deras gudomliga tal.
En, två, tre, fyra. Så enkelt?
- Varför insåg jag det inte? - Gåtor är lätta när man vet svaret.
Vad letar du efter?
Det enda jag vet om dem är att de hade en unik syn på läkekonsten.
Om intelligens var det allra högsta var mentalt efterblivna storsyndare.
De använde dem som försöksdjur i medicinska experiment.
De försökte till och med transplantera organ.
KIRURGINS HISTORIA
Fan.
Tackar. Det var bara det jag behövde...!
Blir det här nästa?
Hallå!
Kom tillbaka!
Vart ska ni?
Jag vet vem mördaren är.
- Verkligen? - Du måste tro mig.
Nu kan han mörda fler. Antagligen tio.
Nu kontaktade han oss direkt. Vi gissade symbolen.
Tetractys?
Han bad oss skicka ambulanser till en särskild plats.
- En väg? - A421 efter rondellen.
- Det är vägen till Cambridge. - Där finns en korsning.
Petersen är redan på väg dit. Han ska försöka stoppa bussen.
- Har ni hittat bussen? - Ja, 5 km från er. Ni möts snart.
Till alla enheter.
Mördaren kan åka med dem, så göm er tills jag ger signal.
Var är de?
Precis framför er.
Nu!
Stryp motorn. Lägg händerna på ratten.
De stoppade bussen. Seldom och matematikerna är utom fara.
Seldom? Ni tog fel buss!
Meddela Petersen att det finns en buss till.
- Vad yrar du om? - Det är flickans pappa.
Martin? Martin, hör du mig?
Hon som behöver en transplantation.
Han vill döda barnen för att rädda henne.
Sir? Ursäkta, sir.
Den här vägen.
Den där bussen måste stoppas! Jag måste prata med Petersen.
En professor vill prata med er. Han har flippat ut totalt.
Pappa, jag älskar dig så Kram Caitlin
Vad fan...
Visste du det här?
Visste du det, din jävel?! Du och dina jävla ekvationer!
Jag vet ingenting.
Ingenting.
Fem av offren är möjliga donatorer.
Fem organ ger en rätt bra chans.
- De kör dem i ilfart till St Josephs. - Därför bad han om ambulanserna.
Bensintanken var nästan tom. Han ville skada så lite som möjligt.
Fast den här gången var det inte omärkbart.
- Varför alla symboler? - Han tänkte inte dö i olyckan.
Han skulle hoppa ut för att inte misstänkas.
Hur vet du det?
När bussen kraschade var dörren öppen.
De andra dödsfallen då?
Om bara barnen hade dött hade han blivit huvudmisstänkt.
"Seriemördaren" stal rampljuset.
Men han räknade fel och hann inte ut.
Så han ville inte mörda de andra, han behövde bara ett alibi?
Exakt.
Synd att vi inte kom på det tidigare.
Så mycket för logik...!
Du var bara en bricka i hans spel.
Du har inget att känna skuld för.
Du vet inte vad du pratar om.
- Du behöver inte gå på planet. - Va?
Du behöver inte gå på planet. Du är redan långt härifrån.
- Jag bara tänkte. - Jaså?
Från och med nu är vi bara två turister på en flygplats-
- med den tyngsta ryggsäck jag sett.
- Vad packade du? - Det nödvändigaste.
En dubbelsäng, en spis för att koka spaghetti och lite annat.
- Inga deckare, va? - Självklart inte.
Inga deckare, inga symboler, inget Oxford. Det kom vi ju överens om.
- Kommer du att kunna leva så här? - Ja, bara du och jag.
Kom.
Tack.
Kan jag få ert boardingkort?
Han visste inte.
Gubbjäveln lurade mig. Han visste inte vad den tredje symbolen var.
Herregud. Tog du med bilderna?
Vad är det?
"Kreis"...
Vad är det?
- I tre år knäckte hon tyska krypton. - Ursäkta, ni kan inte göra så här.
Självklart. Kreis är "cirkel" på tyska.
Han kom på det där och då.
Har du varit här förut?
Jag har aldrig haft chansen.
Det vore synd att lämna England utan att se det här.
Det här är världens största samling av förfalskningar.
Inte ens Michelangelo kan skilja denna "David" från hans original.
Trajanus kolonn tror vi står i Rom.
Men vi är säkra på att det här är en simpel gipskopia.
Jag känner mig lugn här.
Ingen försöker lura mig.
Det här stället innehåller mest sanning på hela planeten.
Vi har en absolut sanning.
Allt är falskt.
Utanför dessa väggar är ingen säker på något.
Du tog en stor risk som gav mig ett blankt papper.
Jag måste övertyga dig om att jag visste vad symbolen var.
Och då var jag inte alls säker.
Jag visste att din stolthet inte skulle låta dig se på pappret-
- förrän du hade en egen lösning. Och det skulle ta tid.
Det fanns ingen seriemördare. Det var ett påhitt, som Petersen sa.
Men inte busschaufförens påhitt.
Det var ditt. Du hittade på mord för att dölja det enda riktiga brottet:
Mrs Eagletons död. Beth mördade henne.
Som polisen misstänkte direkt.
Beth hatade sitt liv. Hon stod inte ut med henne längre-
- så hon mördade henne. Därför bad hon dig om hjälp på lappen.
Jag kunde inte se henne i ögonen.
Det var mitt fel att hennes pappa dog i olyckan för 30 år sen.
- Jag kunde inte svika henne igen. - Vi möttes i dörren.
Du skulle sopa undan bevisen, men jag var där och förstörde allt.
Du behövde komma på en ny plan precis innan polisen kom dit.
Du läste ordet "cirkel" på tyska i scrabblehållaren och fick idén.
En serie med oändliga möjligheter.
Ett nytt mord skulle övertyga polisen om att Beth inte var mördaren.
Och aningslöst hjälpte jag dig.
Jag gav dig idén utan att inse det.
Ett omärkbart mord.
En mördare som mördar döende.
Du skulle bära injicera giftet.
Då skickade du det andra meddelandet: Fisken.
Du visste inte hur det skulle sluta.
Serien hade fortfarande oändliga möjligheter.
Du fick vänta på en ny chans, men det var ingen brådska.
Du hade säkert en ny plan för det tredje dödsfallet.
Då dök triangelspelaren upp.
Och du hade din lösning.
Först förkastade jag det. Det var för teatraliskt.
Ljug inte. Du kunde inte kasta bort chansen.
Det fanns en triangel. Allt fick en mening.
Vackert. Det var som om de jäkla pytagoréerna stod på din sida.
Det var perfekt, men framförallt helt oförargligt.
Tills galningen dök upp.
Alla våra handlingar kan få oväntade konsekvenser. Det fruktade du mest.
Vem skulle veta att den arma saten skulle läsa artikeln?
Han sökte en lösning på sin dotters problem och varje dag körde han-
- barn med perfekta lungor, men skadade hjärnor.
Varför fick de och inte hans dotter leva?
Matematiker är inte de enda som känner till de gamla grekerna.
Du gav honom lösningen när du publicerade serien.
Han ville också dölja sitt brott.
Han behövde bara ringa ett samtal och det gjorde han.
Jaha...
Tror du att jag är mördaren?
Nej, du har inte mördat nån.
Men du är skyldig till att ha provo- cerat fram de oskyldiga barnens död.
Du är skyldig till arrogans, till att ha använt oss som brickor i spelet.
Vem fan tror du att du är?
Jag hoppas att mitt misslyckande åtminstone har lärt dig något.
Ja, en sak.
En mycket smärtsam sak.
Tal ljuger också. Sanningen är inte matematisk, som jag förut trodde.
Den är absurd, förvirrad, slumpmässig, oordnad-
- och mycket obehaglig.
Jag är glad att vi äntligen är överens om en sak, min vän.
Men en sak har undgått dig.
Den riktiga boven i dramat.
Den som utlöste denna rad av brott.
Vem?
Du, Martin.
- Få mig inte att skratta. - Tror du mig inte, fråga Beth.
Hon var kär i dig. Eller visste du inte det?
Hon kom ihåg dina ord exakt.
"Du borde prova."
"Du borde prova" hamrades in i hennes huvud om och om igen.
"Du borde vara fri, som jag."
Det var så hon tolkade det.
Och det var det hon gjorde.
Hon satte stopp för det som hindrade hennes frihet:
Hennes mamma.
Fjärilen vars flaxande orsakar en orkan på andra sidan jorden.
Låter det bekant?
Är du den fjärilen, Martin?