Meg først!
Gi meg den!
Sånn, ja. Nydelig.
Det var en gang…
…to fæle duster.
Og slik ble de etterlatt til å dø.
Vent. Stopp!
Mamma, begynner du godnatthistorien med at noen dør?
De dør ikke. Jeg sa etterlatt til å dø.
-Av hvem? -Barn og en familie av magiske dyr.
Åh. Hva slags historie er dette?
Du har sagt du vil ha emosjonelt komplekse historier
med, sitat: "Høypannede temaer og lavpannet humor."
Sant. Jeg vil ikke ha normale historier.
Jeg kan forsikre deg om at dette ikke er en "normal historie",
for Dustene ikke er normale mennesker.
Nei, Dustene hater alt.
Spesielt hverandre.
De har vært gift i 47 elendige år.
Og ikke én dag har gått uten et skittent knep.
Saken er den at selv folk som hater alt, elsker noe.
For Dustene var det en fornøyelsespark som het Dustlandia.
De bygde Dustlandia fra bunnen av.
Det var den ene tingen som ga dem glede, det eneste de brydde seg om.
Den ene tingen de ville at hele verden skulle se.
Dette er Dustlandia,
verdens eneste fornøyelsespark.
Og selv om hele verden ikke så den,
så så våre sanne helter,
foreldreløse Beesha…
Jøss.
…og hennes bestevenn Bubsy…
Oi!
…den.
Kom til åpningen av Dustlandia.
-Det ser ut som… -Verdens utroligste sted?
Jeg hadde ikke tenkt å si "fæle og teite".
Men Beesha, de har sang- og danseshow
og berg-og-dal-bane av doer!
Og hvem vil vel ikke ha begge deler?
Ok, Bubsy. Jeg lover å ta deg med til Dustlandia
før du forlater meg for alltid neste uke.
Dustlandia!
Åh, Jim.
Se, vår første gjest!
Men før Beesha rakk å holde løftet sitt…
Velkommen til Dustlandia.
Du kan ikke gå inn uten å betale!
…før parken i det hele tatt åpnet…
Kon-demmnert?
…stengte byen Dustlandia…
Hva er dette?
…fordi den var farlig, strukturelt utrygg og, sitat:
"Stinker av harskt pølsekjøtt"?
Åh, Jim!
Byen stenger fornøyelsesparken vår!
Nei…
Nei!
-Det var som de hadde tatt babyen deres. -Rar baby.
Rare folk.
Jeg liker Beesha og Bubsy.
Beesha og Bubsy er på kollisjonskurs med Dustene,
som snart utfører sitt hittil skitneste knep.
En spøk som vil fordømme byen
på samme vis som byen fordømte Dustlandia.
Skal de få den til å stinke?
Flink gutt.
-Ingen flere spørsmål. Hør på sangen. -Er det en musikal?
Nei. Er jeg en gresshoppe, liksom?
Det er én sang. Ro deg ned.
Bubsys farvel-video, og… kamera går!
Vi kommer til å savne deg!
Ha det, Bubsy.
Jeg går og ser på alle folka
Bra folk med små perfekte liv
Men de kjeder seg i hjel
Stem på Jon-Jon.
Liv uten sjel
De lever ei
De bare finns
Vi er ikke sånn som folk flest
Det er ingen her som deg og som meg
Vi er eneste slag Og dypt inni oss
Er vi de eneste i by'n
Som er fri
Jeg tror vi er klare.
Bubsy-gutt, den store dagen nærmer seg.
Gi meg favorittminnet ditt fra Innmatrot barnehjem.
Den gangen jeg fikk en potet i nesa?
-Ok. -Husker du ikke, Beesh?
Jeg lo så jeg snøftet. Poteten føyk ut og havnet i melken din.
Og nå er jeg frivillig laktoseintolerant.
Ok, Harold. Bubsy blir adoptert til uken. Hvordan skal han huske deg?
Jeg…
Jeg beholdt poteten.
Han beholdt poteten. Kult.
Jeg lover å alltid overraske deg
Jeg lover å alltid være gøy
Å være skikkelig slem
Bare si det til dem
Jeg e'kke ferdig før det er gjort
Vi er ikke sånn som folk flest
Det er ingen her som deg og som meg
Vi er eneste slag Og dypt inni oss
Er vi de eneste i by'n
Som er fri
Vi er de eneste i by'n
Som er fri
Ok, min tur.
Jeg kommer til å savne den førsteklasses dansingen din,
og å løsne basketballen din når du kaster den i takbjelkene.
Jeg vil savne å bre over deg om kvelden, og å se deg vokse opp,
for du er en så søt, liten kose-mose-gutt.
Hva i…
Herr Serviett!
Hjelp meg!
Herr Serviett! Beesha!
Gikk det bra?
Det gikk bra, Bubs.
Hva er de greiene for noe?
Det er flytende kjøtt de lager pølse av.
Ja, det er pølsekjøtt. De gode greiene også.
Uansett hva det er, er jeg glad du ikke druknet i det.
Jeg glemte å takke deg for at du reddet livet mitt, Beesha.
Mor sa alltid at jeg var et utakknemlig barn
og familiens største skuffelse.
-Uansett, takk. -Bare hyggelig.
Verden er mye bedre med deg i den.
Sjokk og raseri i Innmatrot i dag,
idet landets verste oversvømmelse av flytende pølsekjøtt
sjokkerer innbyggerne.
Kjerring! Spøken vår kom på tv!
Da jeg var liten, var Innmatrot verdens morsomste by.
Kjempemorsom. Så tørket innsjøen ut, og ting kunne knapt bli verre.
Men dette er faktisk mye verre.
Dette er verre.
Det jeg vil vite,
er hvordan folk som oss skal klare oss i denne byen?
Det vil jeg òg vite, også.
Birgitte Løk her,
med Innmatrot-ordfører Vidar Jon Jon-Jon.
Vet vi hvem som står bak dette angrepet?
Takk, Birgitte. For det første
går våre tanker til dem som er berørt av denne kjøtt-astrofen.
For det andre nærmer valget seg,
så husk, en stemme for Jon-Jon er en stemme for moro.
For det tredje
så har kanskje skurkene sprengt vanntårnet vårt,
men de vil aldri kunne sprenge i stykker denne byens livsmot.
Han klandrer oss!
Enhver fornuftig person ville gjort det samme
om deres fornøyelsespark ble stengt.
Liker han ikke at vi sprengte tårnet,
syns jeg vi skal sprenge rumpa hans.
Til slutt sprengtes ordførerens rumpe, men det tar vi senere.
For nå hadde Dustenes knep store konsekvenser for våre helter.
Dere skal bli foreldrene mine,
og alt jeg ønsker meg, er en familie.
Sukk, altså.
Dere finner ikke et søtere barn, herr og fru Klurb.
Det lover jeg.
Her er greia.
Vi har faktisk revurdert, basert på omstendighetene,
og, du vet, å adoptere den gutten der
er ikke aktuelt for oss.
Vi har hørt at det fortsatt er
flytende pølsekjøtt i rørene noen steder.
Og vi har sett barna drikke det giftige kjøttvannet.
Det knuser hjertet mitt, men vi har ikke råd til
å ta oss av et smittet barn.
Vi har bestemt oss for å bruke et annet barnehjem.
Beklager, småen.
Det går bra, Bubsy. De vet ikke hva de snakker om.
Vi finner en annen familie til deg.
Jeg blir aldri adoptert, Beesh.
Jo, det gjør du.
Du må fortsette å håpe.
Drømmen min er å se foreldrene mine igjen.
Selv om jeg vet at de kommer tilbake,
er det vanskelig å vente.
Men en utrolig familie finner deg veldig snart.
Jeg bare vet det.
Og til det skjer, har jeg ryggen din.
Og nesa di. Og innvollene dine!
Du har alles rygg, Beesh. Og nesen og innvollene.
Jeg prøver.
Men hvem tar vare på deg?
Jeg trenger ikke at noen gjør det. Jeg er tolv. Nesten.
Så det går bra med meg.
Men ikke med deg.
Ikke med denne byen heller.
Jeg vil at folk ikke er fæle mot hverandre hele tiden.
Så vet du hva?
Jeg vil ikke vente på at andre gjør verden mindre slem.
Jeg går ut og finner dem som la kjøttet i vanntårnet.
Og jeg skal stille toskene til ansvar.
Kan du holde kjeft?
Vi prøver å være stille her!
Hvordan skal jeg stjele de kjemiske doene
med all tutingen, din babybleie?
Er ikke det de fra Dustlandia-reklamen?
Det var de som gjorde det.
Du skal visst til Dustlandia allikevel.
Kom igjen.
Jeg vet vi prøver å fange kriminelle,
men jeg vil kjøre berg-og-dal-bane.
Der er tankbilen.
Hvorfor har ikke politiet funnet ut av dette?
Beesha?
Det går bra.
Kom igjen.
Dustlandia så mye finere ut i reklamen.
Ja. Det ser ut som et sted barn drar for å bli drept.
Men man skal ikke skue hunden på hårene.
Vent der. Jeg tar meg av dette.
Hva vil du?
Hei. Hallo, der.
Hva gjør dere her?
Det vi gjør her,
er det jeg skal fortelle dere, som er at…
vi skal besøke Dustlandia?
Idiotene har ikke hørt om
bruddene på helseforskriftene som gjorde at vi måtte stenge.
Vi er i gang igjen, kjerring.
Bli med, kjære barn.
Parken er på baksiden.
Jeg la merke til den svære kjøttbilen som sto parkert på forsiden,
og lurte på om… Hva i…?
Hva er dette?
Det er Holdfast Klistrelim, til å fange fugler med.
Hvorfor vil noen fange fugler?
For å lage fuglepai, så klart.
Idiot.
Dere kom jo ikke hit
for å høre kona mi kalle dere idioter,
men for å gi oss penger!
Dere bør kjøpe Diamant-platina-mega-kortet.
Det gir tilgang til alt det beste.
Vippe-potta, Sjørøverskatten og underholdningen
i Credenza Dusts konserthus!
Prisen starter på bare 85 000 kroner.
Jeg har tre kroner.
Og jeg har noen babygulrøtter
og et skittent plaster.
Da får dere leke litt i sprettegropa.
Jøss!
Selv om en grop med skitne madrasser ser morsomt og hygienisk ut,
er jeg mer interessert i å høre om den gigantiske kjøttbilen.
Kjøttbilen? Vi stjal den.
-Unnskyld meg? -Hvorfor det? Slapp du en feit fis?
Nei, jeg slapp ikke en feit fis.
Jeg syntes du sa dere stjal kjøttbilen?
Ja, og så la vi kjøttet i et vanntårn og sprengte alt i lufta.
Men det er ikke vår feil.
Vi gjorde det for å ta hevn på denne elendige byen.
Jøss!
Du sa nettopp alt det der til oss.
Herlig.
Nå må vi dra.
Men vi har ikke vært på noe.
Neste gang.
Hei! Si det til vennene deres.
Men bare de med mer penger enn dere!
Kom, Bubs. Der er utgangen.
Det er ikke farlig.
Beesh?
Hva slags dyr er det der?
Stakkars, de ser så triste ut.
Hva tror du de sier?
-Hjelp! -Hjelp oss.
Monstrene holder oss mot vår vilje.
Hvis dere kan gjøre noe, ville vi vært så takknemlige.
Jeg liker ikke dette stinkende buret.
I sjeldne tilfeller…
…kan følsomme barn med dyp empati…
Kan du…?
…forstå dyr.
Ja!
Vent, forstår dere hva jeg sier?
Hører dere oss?
-Ja! -Ja!
Gurimalla!
Jeg tror jeg besvimer! Eller spyr?
Ja, jeg kommer til å glorve opp en florbnorbel.
Ikke enda en florbnorbel, Marty.
Bare pust og si hei til dem.
-Hallo! -Ikke rop. De er rett der.
Beklager, han er overveldet.
Det er vi alle. For jøss, altså!
Det går bra. Jeg kan heller ikke tro det.
Jeg heter Beesha, og dette er Bubsy.
Jeg er Marna Klubbi-Klopp. Mamma heter Mari, og pappa Martin.
Dere kan kalle meg papsen.
Ikke be dem kalle deg det, Martin. Herregud.
Dere er morsomme.
Jeg har et spørsmål. Vet dere hvordan man åpner bur?
Vi har sittet her i årevis.
Det er en nøkkel til låsen i huset.
Kan dere finne den, tror dere?
Selvsagt. Vi finner den og får dere ut.
-Jeg lover. -Dere må komme dere vekk nå.
Hva? Hvorfor det?
-Hva gjør dere? -Vekk derfra!
De er Dustlandias største skatt. Vi stjal dem fra Lumpaland.
Og dere! Begynn å gråte igjen.
Hva gjør dere mot dem?
Når de er opp ned, gråter de magiske tårer som er drivstoffet
som holder Dustlandia i gang.
Vi har ikke strøm her ute.
Jeg vet hva dere tenker.
"De får Den fæle krympern."
Nei, for de står bare på hodet i én time av gangen.
Hva er Den fæle krympern?
Har du rumpa i hjernen, eller?
Det er det som skjer når de står på hodet for lenge.
Da krymper hodet inn i halsen,
halsen inn i kroppen og kroppen inn i beina,
helt til ingenting er igjen av dem.
Dere er så onde.
Jaså? Du er ond, du òg.
Nå går dere to deres vei, ellers putter min vakre kone dere i en pai
og lager middag av dere!
Vi kommer tilbake.
Pell dere vekk!
Vent, Beesh, vent!
Hva skal vi gjøre med Klubbi-Kloppene?
-Vi befrir dem når Dustene blir arrestert. -Hva mener du?
Det er mulig jeg tok opp alt de sa.
Hva?
Birgitte Løk her, direkte med siste nytt.
Jeg er her med foreldreløse Beesha Balti.
Hun ga oss flotte opptak
som vil løse et stort Innmatrot-mysterium.
Beesha?
Altså, frøken Løk,
Innmatrot barnehjem, der jeg bor,
er fortsatt forurenset, og ingen gjorde noe med det.
Min beste venn var i ferd med…
Bra jobba!
Nå tar vi en titt på det skjulte kameraopptaket.
Kjøttbilen? Vi stjal den.
Unnskyld meg?
Hvorfor det? Slapp du en feit fis?
Kjerring! Vi er på tv!
Ja, og så la vi kjøttet i et vanntårn
og sprengte alt i lufta.
Som dere ser, innrømmer Dustene
å ha utført dette pølsete angrepet.
Jeg ser perspirerende ut!
Og jeg høres genial ut Skikkelig, skikkelig genial ut
Og hele verden tilber meg For jeg er skikkelig genial
Stavet S-J-E-N-I-A-L
De vil gi meg et TV-program.
Nå skjer det endelig, kjerring!
Kom igjen. Nå får dere se.
Hva tror du at du driver…
Hvorfor?
Vet du hvem jeg er?
Jeg er kjendis.
Jeg er genial!
Credenza S. og James T. Dust,
dere anholdes for å ha oversvømt Innmatrot
med flytende pølsekjøtt.
Herr og fru Dust, vil dere si noe til Innmatrots innbyggere?
Ja, jeg vil si noe.
Hadde dere støttet Dustlandia,
ville alles drømmer i denne dumme byen ha gått i oppfyllelse!
Byen ville blitt verdens morsomste igjen.
Og dere kunne ha levd i suss og duss.
Dere rota det til, Innmatrot!
Byen burde aldri ha stengt Dustlandia!
Det er verdens eneste fornøyelsespark!
Hører dere!
Dette er din feil, ordfører Jon-Jon!
Slutt å dytte!
Sa fru Klubbi-Klopp hvor nøkkelen er?
Jeg tror vi bare må lete overalt.
Det er nifst her.
Og det lukter vondt.
Overrasker noen av de tingene deg?
Egentlig ikke.
Er disse stakkars dyrene døde?
Ja.
Alle er utstoppet.
Hva søren?
Det høres ut som den snakker baklengs.
Eller kanskje fransk?
Slikker du min tå, vil ditt liv i motsatt retning gå.
Ok.
Her, jeg tror kanskje…
Jeg er en Søt-Tå Motsatt-Padde,
og slikker du min tå, vil ditt liv i motsatt retning gå.
Jeg har aldri møtt en søt-tået padde før.
Jeg er fra Lumpaland.
Jeg kom hit med vennene mine, Klubbi-Kloppene.
Dem kjenner vi. Vi skal få dem ut av buret.
Befri meg også!
Herr Dust prøvde å stoppe meg ut.
Siden har jeg vært her.
Og ingen her inne vil slikke tåa mi.
Selvsagt befrir vi deg.
Du vet ikke hvor nøkkelen til buret er, vel?
Nei, dessverre.
Det går bra. Det er mye jeg ikke vet òg.
Som hvorfor ikke babygulrøtter må bruke bleie?
Fordi de ikke har noen rumpe, Bubs.
Kom, så slipper vi deg ut.
Dere slipper ut mot kausjon.
Hvem kan ha betalt kausjon?
Jeg kjenner bare deg.
Og jeg liker deg ikke nok.
-Der er de. -Det er de på tv.
Herr og fru Dust, dere er vårt eneste håp!
Hæ?
Du er sikkert forvirret.
Jeg er forvirret.
Derfor sa jeg: "Du er sikkert forvirret."
Dustene òg.
Men hvis jeg forteller deg litt om byen der de bor,
vil det gi mer mening.
Innmatrot var en gang et populært reisemål,
kjent som verdens morsomste by.
Men da innsjøen tørket ut, sluttet turistene å komme.
Forretninger stengte. Folk mistet jobben, sparepengene, levemåten.
Desperate og nedslåtte
var mange villig til å tro alle som tilbød frelse.
Hei, Dorcas! Middagen er klar!
Åh, Dorcas. Det var vår siste skinkekrukke.
Unnskyld, mamma.
Det går bra, vennen.
-Vi har dårlig råd, bare. -Hadde dere støttet Dustlandia,
ville alles drømmer i denne dumme byen ha gått i oppfyllelse!
Byen ville blitt verdens morsomste igjen.
Og dere kunne ha levd i suss og duss.
Byen burde aldri…
Du skjønner, når man vil at noe skal være sant,
er det lett å overbevise seg selv om at det er det.
Hei. Navnet er Liv Dumdie-Dungle.
-Min brudgom her… -Horvis Dungle!
Det er navnet ditt.
Han tror Dustlandia kan gjøre Innmatrot
til verdens morsomste by igjen. Og jeg, liksom…
Ja, hun er alltid…
Men jeg er mer…
Så vi ringte noen av vennene våre for å få dere ut.
Ja, for hvis Dustlandia er ekte, vi vil alle være med.
Jeg vil òg være med, også.
-Hørte du det? -Ja.
Det er på høy tid vi begynner å gi løfter
vi ikke har tenkt å holde.
Ja, mine venner, det er sant.
Gjenåpnes Dustlandia, kommer turismen tilbake,
Innmatrot blir verdens morsomste by igjen,
og alle byens problemer vil være løst.
Men det kan ikke skje uten en liten ting.
Pengene deres.
Og det er derfor vi har et rasende godt tilbud til dere.
Hvis dere investerer kun 1000 kroner,
garanterer vi én dilliard
når parken åpner.
Jøye meg.
Kjempebra tilbud.
Vi bruker litt av Dorcas' sparekonto.
Mamma, pappa, et øyeblikk.
Dette virker som en åpenbar løgn.
Dorcas, du er bare for ung til å forstå
at Dustene vil virkeliggjøre drømmene våre!
Takk, herr og fru Dust!
-En dilliard til deg! -Meg òg!
En dilliard til deg! Dilliard!
Drømmen vår vil gå i oppfyllelse.
De elsker meg virkelig.
Jeg skal åpne for deg.
Hva er det med disse folka og doer?
Kanskje de har små blærer
og må tisse midt på natta.
Den store festmiddagen vår er nesten klar.
Det er en ny type spagetti til den fine mannen min.
Spis opp mens den er god og varm.
Varm, varm, varm.
Den er mjuk med et snev av en bitter smak.
Vil du vite hvorfor spagettien er mjuk?
Hvorfor?
Og hvorfor smaken er bitter?
Ja, hvorfor?
Fordi det er mark! Du spiser mark!
Ja vel.
Om jeg var en nøkkel, ville jeg gjemt meg under en pute, kanskje?
Stemmeskifter 30 000? Hva er…
denne til?
Oi, det er skikkelig snålt.
Var det Dustene?
Det kan det ikke være. De er i fengsel.
Det har vært en lang dag.
Jeg er trøtt.
Vi legger oss.
Hva i… Hva skjer?
Å nei!
Dette er ikke bra.
De er hjemme,
og nå kommer de til å spise oss.
-Beesh! -Dukk!
Det gikk bra, Bubs. Det gikk bra.
Nøkkelen.
Den er i skjegget hans.
Hva gjør du, kjerring?
Kom, vi stikker.
-Hva… -Det er de ungene.
Løp!
Vi har nøkkelen!
-Gurimalla! -Seriøst?
Dere er heltene mine!
Kom igjen.
Jeg skal lage middagspai av dere begge to!
Løp. Kom dere unna.
-Vi får dere ut. -Ikke hvis dere er pai.
-Skynd deg! -Ikke la dem ta dere.
-Monstrene dreper dere. -Ikke si sånt.
Kom igjen, Beesh.
Dere må redde dere selv.
Løp!
Kom igjen!
-Har deg. -Hjelp!
Du, Mari. Det der holder nok.
Ok, én til. Bare én til.
Kom igjen!
De stjeler de stjålne Klubbi-Kloppene!
Herre jemini!
Alt i orden, herr Serviett.
Uansett hva du gjør, så ikke åpne døren for Dustene.
Greit. Ikke åpne døren for Dustene.
Velkommen til Innmatrot barnehjem.
Hva gjelder det?
Hvor er de?
Hvor er hvem?
-Prøver du å være morsom? -Nei.
Mor sa alltid at jeg var et humorløst barn.
Uansett, jeg heter Bent Serviett.
Hva enn dere trenger, kan vi sikkert snakke om det
som fornuftige voksne over litt kjøttpudding og ostespray.
Beesha, han slapp dem inn og tilbød dem ost!
Vi kommer til å dø!
Ingen skal dø, Harold. Ikke få panikk.
Men Harold ba oss få panikk.
Tunfisk. Harold, hent klossene. Alle andre, papp og fargestifter nå.
Oi da.
Så hva kan jeg hjelpe dere med, herr og fru Dust?
Barna stjal Klubbi-Kloppene våre.
Unnskyld, hvem stjal hva?
Skapningene hvis tårer er drivkraften til parken vår.
Vi kan ikke drive den uten Klubbi-Kloppene.
Jeg hører ord komme ut av munnen din,
men jeg forstår ikke hva de betyr.
Gir du oss ikke Klubbi-Kloppene, må du betale oss.
-De dyrene er verdt en dilliard kroner. -Jeg har dårlig med kontanter for tiden.
Mine investeringer er emosjonelle.
Så gi oss noen av eiendelene dine.
Vi tar…
Skoene, skjorten, buksene og… klokken.
Men den tilhørte min avdøde far.
Hvis han er død, så trenger jo ikke han den heller.
Få den.
-Kommer du tilbake, tar vi underbuksa. -Og sokken!
Glad jeg tok på meg underbukse i morges.
I like måte! Tut-tut!
Skaff deg en jobb!
-Noen lurte buksa av herr Serviett igjen! -Så klart.
Skynd dere, alle sammen!
-Skynd deg, Harold. -Kom igjen!
Innta posisjoner nå!
Kom igjen. At det svir…
i brystet, er naturlig.
-Vi vil ha det som er vårt. -Gudskjelov at dere kom.
-De gikk gjennom den døra. -De er sleipe, små kryp.
Gå! Hva venter du på?
Må innrømme at det knepet var ganske genialt. Og profesjonelt.
Au da!
Gikk det bra?
Sleipinger!
Jeg må låse døren.
Beklager. Det var min feil.
Klossete Bent, det er meg.
Hei, lille pike.
Du er så flink.
Du er så veldig flink.
Du lurte oss, fikk oss buret inne.
Og stjal Klubbi-Kloppene.
Så lurte du oss med liksomdøra.
Du har stort Duste-potensial.
Virkelig?
Ja. Derfor har vi et spesialtilbud til deg.
Helt ekte, ingen knep.
Vi trekker oss unna. Ser du?
Du må ikke stole på dem.
Jeg gjør ikke det.
Dette går bra.
Hva er så dette spesialtilbudet?
Vi vil adaptere deg.
Adaptere meg?
Ja, gjøre deg til vår egen dyrebare lille datter.
Du trenger bare gi oss Klubbi-Kloppene.
Så kan vi gjenåpne parken, bli en lykkelig familie, hele pakka.
Tja…
Nei.
Du burde være glad for at noen vil ha deg
etter å ha blitt dumpet her som en muggen brødskive.
Det ble jeg ikke. Foreldrene mine kommer tilbake.
Hun tror de kommer tilbake!
Så utrolig morsomt!
Saken er at jeg ble forlatt på et sirkus av mine sjofle foreldre.
Og mine forlot meg på en bowlingbane.
Så du skjønner, du er akkurat som oss.
Bare lavere og mindre intelligent.
Jeg blir aldri som dere.
Dette barnehjemmet tilhører Innmatrot,
så med mindre dere er ordføreren,
bør dere holde dere unna!!
Her er hun, den beste danseren i Lumpalands historie,
Marna Klubbi-Klopp!
Vår første kveld i frihet. Jeg er så glad at jeg kunne…
Ja!
Hva søren?
Gløder ikke mennesker?
Åpenbart ikke når tårene deres høstes
for å drive en fornøyelsespark.
-Men ellers gløder dere vel? -Jeg tror ikke jeg gløder.
-Man lærer noe nytt hver dag. -Mamma!
Bra, Harold!
Ikke la Dustene påvirke deg.
Du fikk oss ut av det buret.
Vi vant.
Ja!
Beesha! Vi er fri!
Kom igjen, dans med meg! Vi er fri!
Mens barna og Klubbi-Kloppene feiret,
planla Dustene et knep som i løpet av de neste dagene
skulle få eksplosive konsekvenser
for byen Innmatrot og for våre helter.
Mine kritikere sier jeg tar lett på kriminalitet.
Men ingen stiller som motkandidat.
Så en stemme for Jon-Jon som ordfører er en stemme for moro.
Mari! Kom inn hit med en gang! Skynd deg!
De har et vindu inn i en verden
der en liten mann får en pinne og slår til en liten runding.
Og alle de små folka i den lille verdenen, klapper.
Bra slag, kompis!
-Det er et spill som heter golf. -Og det er en TV.
Du kan bytte kanal og se på alt mulig.
Velkommen til ordførerdebatten.
Jeg er Birgitte Løk.
I tillegg til ordfører Vidar Jon Jon-Jon
har vi fått to nye kandidater.
Fru Credenza Dust og herr Jim Dust.
Kriminaliteten…
Vil Dustene bli ordfører?
Det kan umulig være godt for noe.
-Hva pokker? -Pappa spyr stressballer iblant.
Ja vel…
Det heter å glorve opp en florbnorbel.
Det skjer når jeg blir engstelig.
Slapp av. Voksne er ikke dumme nok til å stemme på en Dust.
Takk for at dere kom.
Jeg må løpe på do. Straks tilbake, Bub.
Jeg skal bli kongen av Innmatrot, så jeg skal snakke først.
Hva vil du gjøre som ordfører i Innmatrot, herr Dust?
Glad du spurte. La meg vise deg diareen min.
Unnskyld?
Jeg laget en diaré som jeg vil vise deg.
Ikke, vær så snill.
Jeg har denne diareen.
-Diorama. -Hæ?
"Jeg har et diorama."
Det er motbydelig,
og burde holdes mellom deg, rumpa di og do.
Dette er en diaré av verdens beste fornøyelsespark, Dustlandia.
Herr Dust elsker å snakke om diareen sin,
men ikke om at Dustlandia ikke kan gjenåpnes uten Klubbi-Kloppene,
som ble stjålet av dette barnet.
Som ordfører skal jeg få dem tilbake,
gjøre Innmatrot til verdens morsomte by igjen,
og gjøre alle som stemmer på meg til dilliardærer!
-Jeg elsker deg, fru Dust. -Jeg òg elsker deg også.
Folkens! Tror dere virkelig at disse Klubbi-Kloppene
kan gjøre byen til verdens morsomste?
For det gjør ikke jeg.
Spør dere meg, er det bare én kandidat som vet noe om moro-moro,
og han heter Jon-Jon.
Da kan vel den kandidaten spise litt Innmatrot-kake?
Hæ?
Se her.
Jeg spiser den selv, for å vise at jeg bryr meg mer om byen.
Nei, slutt. Disse folka vet at jeg lever og ånder for Innmatrot.
Nå spiser jeg den også!
-Ja! Han spiser kaken! -Han må virkelig elske Innmatrot.
Nam!
Innmatrot!
Stopp debatten!
Hvem er det?
-Hun som stjal Klubbi-Kloppene! -Ikke, vær så snill.
Jeg befridde Klubbi-Kloppene.
Og jeg lar aldri Dustene få dem tilbake. Ikke noen gang.
Hva gjør hun?
Jeg trodde hun var på do veldig lenge.
Hun innrømmer det. Hun gir dem ikke tilbake,
for hun bryr seg ikke om dere.
Det sier du som forgiftet byen med pølsekjøtt?
Som vi ville gjort igjen om det kunne redde denne fantastiske byen.
-Det gir jo ingen mening. -Ikke du heller.
Men vet du hva som gjør det? Et gammeldags revynummer.
Hva i…
Hadde vi hatt det hun stjal
Hvorfor synger du?
Ville parken vært åpen
Vi hadde vært glade
Ja!
Men nå er parken blitt ødelagt
Unnskyld?
Jeg trenger ikke å si deg
Nei. Hva skjer?
Vi ga et løfte til alle mann
Løftene er løgner!
En dilliard kroner
Det er et kupp.
Det e'kke vår feil Og borte er'n nå
Hjelp.
Det virker som det er et problem
Å, du og du
Ja, hva gjør vi nå?
Det er ikke sant!
Og tyven peker sin finger mot oss
Ja!
Å, problemet er deg
Det er deg
Jeg føler meg uvel.
Det er deg
Det er deg, deg, deg
Det er deg
Det er deg, deg, deg
Det er deg
Det er deg, deg, deg
Det er deg
Det er deg, deg, deg
Det er deg
Vi vil ha Dustlandia!
Gi tilbake Klubbi-Kloppene!
Det er deg
Det er deg, deg, deg
Det er deg
Det føles som om noe foregår…
Det er deg
Det er deg, deg, deg
Det er deg
Det er deg, deg, deg
Det er deg
En stemme for Jon-Jon er en stemme for moro-moro!
Det svir!
Mamma, rumpa til den mannen…?
Ja, vennen min. Rumpa hans eksploderte.
Hva skjer så, da?
Her, pappa. Drikk litt furte-te.
Da roer du deg ned.
Er det tegn til henne der ute?
Ikke ennå. Ser du henne, fru K?
Der er hun.
Beesha!
-Går det bra med deg? -Ja da.
-Beesha er tilbake! -Du har det ikke bra. Du skjelver, jo.
Det var litt mye å bli klandret for å ha ødelagt en hel by,
bli sint-sunget til av voksne og så oppleve at rumpa til en mann eksploderte.
Men ellers er jeg…
Men hva er dette, da? Du har et sår.
Nei, det går bra.
Herlighet, altså. Sier du "det går bra" én gang til,
tygger jeg av deg albuene.
Tror du jeg tuller? Se på tennene mine.
Her, jeg renser det for deg.
Oi! Hva i…
Slapp av. Klubbi-Klopp-sikkel har helbredende egenskaper.
-Sett på maken. -Hæ?
Du lot noen hjelpe deg, og kloden snurrer fortsatt rundt.
Ha-ha.
Hvorfor føler du at du må gjøre alt selv?
Jeg ligger våken hver natt og tenker på alt jeg ikke har fikset.
Jeg har ikke fått Bubsy adoptert.
-Det er ikke din jobb å… -Jeg vet.
Men jeg føler at hvis jeg kan bevise at jeg virkelig er verdt noe,
at kanskje… Jeg vet det ikke gir mening,
men kanskje foreldrene mine hører om hvor flink jeg er,
og kanskje de endelig vil elske meg nok til å ville komme tilbake.
Jeg vet det er tåpelig.
Det er ikke tåpelig.
Har du tenkt over at de kanskje forlot deg fordi de elsket deg,
og at de bare ikke kunne ta vare på deg?
Uansett er det kjempemange som elsker deg uten forbehold,
og som vil sluke albuene dine hvis du prøver å gjøre noe alene igjen.
Jeg burde få ungene i seng.
Etter den dagen du har hatt, kan du vel la meg gjøre det?
Mamma og pappa
er fra en magisk øy som heter Lumpaland,
som er det voldigste stedet i hele verden.
Og mammas mamma pleide å synge en vuggesang
om monstre som spiser fjeset ditt og innvollene dine og sånt.
Det er den meste favoritten min.
Vår jord er rød på tann og klo
Kjever biter ting i to
Hør skriket overalt
Livet er ekkelt, kort og brutalt
Men i drømme er du trygg
I drømme er du fri
På det vakreste sted
Sovn nå inn og du ser
Små blomster som ler
Og sol som gir lys
Og intet gjør vondt no' mer
I drømme er du trygg
I drømme er du fri
På det vakreste sted
Sovn nå inn og du ser
Små blomster som ler
Og sol som gir lys
Og intet gjør vondt no' mer
Jeg er i en eske!
Klar…
Sikt…
Hva driver dere med?
Skyt!
Slutt!
Som byens ordførere
erklærer vi krig mot deg og det dumme barnehjemmet ditt.
Dere er ikke ordførere.
Jo. Vidar Jon "det rumpeløse vidunderet" Jon-Jon tapte valget,
og vi to fikk like mange stemmer, så vi er med-ordførere i denne duste-byen.
Som kan bevises med denne helt ekte, ikke-hjemmelagde kronen,
og disse majostetiske gullskoene.
Få tilbake Klubbi-Kloppene nå med én gang!
Jeg er så redd.
Det er ingenting å være redd for… Marna.
Skyt!
Gå opp på taket. Derfra kan dere flykte.
Og la dem skade dere?
Du var der for oss. Vi forlate deg ikke.
Jeg vet vi kan slå dem om vi samarbeider.
-Noen gjør større nytte for seg enn andre… -Hvor mange av de tingene kan du…
Er "lage" riktig ord?
Tiden er ute, små sumprotter!
For Innmatrots og Dustlandias beste,
hent Klubbi-Kloppene!
Gi oss Klubbi-Kloppene!
Jeg òg vil også ha Klubbi-Kloppene!
Mamma, pappa! Dette er ikke pent gjort!
Jeg vil ha Klubbi-Kloppene!
Klar, sikt, skyt!
Skyt!
Edderkopper.
Tannlegen.
-Skumle klovner. -Tyggegummi i håret.
Gå ut uten bukser.
Jeg er engstelig for engstelsen min.
Vet du hva jeg engster meg for? Å være i det buret igjen.
Hva i…?
Takk for tjenesten!
Hva i all verden er dette?
Kom tilbake! Ingen sa dere kunne dra. Pyser!
Fulltreffer!
Ja!
Beesha!
Hva er det?
Ikke slipp dem inn!
Unna vei, skittviett.
Vi vet Klubbi-Kloppene er her, så slipp oss inn.
Slippe dere inn?
Næh.
Jeg tror ikke vi gjør det i dag.
Hvis dere tror dere slipper inn hit,
så sier jeg: Ikke farsken.
Mest fordi dere tok fars klokke, men uansett,
ikke farsken!
-Dette er ikke over. -Jo, det er det.
Vi kommer tilbake.
Seier til servietten!
Jøss, herr Serviett!
Herr Serviett.
Slikket du tåa til Søt-Tå-Padden?
Jeg gjorde visst det. En padde har aldri snakket til meg før.
Jeg syntes det han sa var interessant, så jeg slikket tåa.
Og plutselig følte jeg meg skikkelig gretten. Og mektig.
-Motsatt av deg selv? -Ja, det er en grei beskrivelse.
Det gir mening, for han er en Motsatt-Padde.
Uro i Innmatrot i kveld idet tidligere ordfører Vidar Jon Jon-Jon
kommer seg etter en rumpetransplantasjon.
I mellomtiden erklærte de nye ordførerne krig
mot noen foreldreløse barn, og tapte.
De seirende barna har én modig foreldreløs jente å takke.
Beesha Balti.
Klubbi-Klopp-familien er under min beskyttelse,
og Dustene får aldri komme hit igjen, og Dustlandia vil aldri åpne.
Den lille drittungen ødelegger livet vårt!
Hva i guds navn driver du med?
Jeg leker med diareen.
Du tror å trykke fjeset i diaré gjør at Klubbi-Kloppene kommer tilbake?
Du vet hvordan den sleipe jenta opererer.
-Hun slipper oss aldri inn i barnehjemmet. -Ditt stakkars, gamle pungdyr.
Hvem sa at vi skulle inn?
Nå har du ryddet nok, Beesha. Alle andre sover der oppe.
Jeg er ikke trøtt. Så jeg kan like gjerne ta første vakt.
Ok, men vil du beholde albuene, så gjenta etter meg:
"Jeg slår alarm hvis jeg ser Dustene, og jeg skal ikke gjøre noe alene."
Jeg gjør ikke noe alene,
og jeg lover å slå alarm hvis jeg ser dem.
Mitt hjerte er en dør, og min kjærlighet går ut gjennom den.
Hæ?
Du skal gjenta etter meg også.
Jeg står over.
Greit, prøv dette i stedet.
Hjertedøra mi står åpen
for å ta imot andres kjærlighet.
Hjertedøra mi står åpen for å ta imot andres kjærlighet.
For jeg fortjener å bli elsket.
For jeg… fortjener å bli elsket.
-Hallo? -Beesha, du vil ikke tro det!
-Herr Serviett? Hvor er du? -Med foreldrene dine.
Hva?
De så deg på nyhetene og vil veldig gjerne møte deg.
Jeg er med dem nå,
på bowlingbanen i Innmatåsveien.
De virker som bra folk, Beesha. Det gjør de virkelig.
Ikke gjør det, Beesha!
Det er et knep, ikke sant? Si at hun ikke faller for det.
Jeg kan ikke si det.
Husk at når man veldig gjerne vil at noe skal være sant…
Er det lett å overbevise seg selv om at det er det, selv om det ikke er det.
Mamma! Pappa! Jeg er her! Jeg kan ikke tro at dere kom tilbake.
De kommer aldri tilbake.
Tenk at hun falt for det.
Stemmeforvrengeren 30 000…
hjelper oss igjen.
Hørte du Servietts stemme, visste jeg du ville tro hva som helst.
Og det gjorde du.
Nå går vi og henter Klubbi-Kloppene.
Nei!
-Hva skjer? -Er dette et jordskjelv? Hvor er Beesha?
Kom an, dustehuer!
Med riktig berme-innstilling kan vi flytte fjell!
Hiv og hoi, nå! Hiv og hoi!
Hiv og hoi!
Det er limt fast!
Dette også. Vi er fanget!
Hiv og hoi!
Mamma!
Hjelp!
Hiv og hoi!
Hei! Vent på meg!
Neste stopp, Dustlandia!
Nei!
Hva har skjedd? Hvordan?
Fru K? Bubsy?
Herr Serviett? Er det noen her?
Hva har jeg gjort?
Hvordan kunne du falle for det, din idiot?
Jeg hater Dustene så mye!
Hva skjedde? Hvordan…?
Dustene stjal hjemmet. Jeg prøvde å stanse dem,
men en dame sparket meg med denimstøvler.
Jeg tok tak i denimstøvelen.
Hun prøvde å tråkke på meg.
Så skamfullt. Jeg ble sparket av en dongeristøvel.
Alt er min skyld.
Jeg skulle holde vakt, men jeg forlot alle fordi…
Jeg er en idiot!
Jeg trodde foreldrene mine hadde kommet tilbake.
Hvordan kan tungen din…?
Du må ha slikket tå mi,
for nå snakker du motsatt.
Ta deg sammen. Familien din trenger deg.
Hvilken familie?
Er det ikke åpenbart at jeg ikke har fam…
Vent litt! Om du ikke har familie, hva kaller du Bubsy?
Eller Klubbi-Kloppene? Eller meg?
Hva kaller du den skallete fyren som snakker så mye om moren sin?
-Jeg kaller ham herr Serviett. -Du kaller ham herr Serviett.
Familie er ikke bare dem du er i slekt med.
Det er dem du bryr deg om, og som bryr seg om deg,
og behandler deg med kjærlighet og godhet og empati.
Du har rett.
Dustene tok familien vår, så nå skal vi ta dem.
Velkommen, dustehuer,
til gjenåpningen av Dustlandia!
Vi er større og bedre enn noensinne!
Nå kan dere overnatte og bruke opp pengene
på Dustlandias luksusmotell og spa.
Og når dere har smakt på min berømte fuglepai,
kan dere bruke vår gratis-Serviett.
Jøye meg.
Og takket være dere
er Klubbi-Kloppene tilbake!
Horvis Dungle!
Dustlandia er en fornøyelsespark som setter familieverdier først,
og derfor vil vi introdusere en veldig spesiell person.
Vår dyrebare, lille sønn, Rumpesprekk Dust!
Hallo. Jeg heter Bubsy Dust…
Rumpesprekk.
Jeg heter… Rumpesprekk Dust,
og alt jeg ønsket meg, var en familie.
Og nå har jeg en, siden mommo og moffa Dust adopterte meg
og alle brødrene og søstrene mine.
Det stemmer, folkens.
Vi adapterte et helt barnehjem fullt av unger.
Bare for å kunne gi dere familien Dusts sang- og danseshow!
Å, Jim! Alle drømmene våre går i oppfyllelse.
Ja, kjerring. Ingenting kan ødelegge dette øyeblikket.
Bubs!
-Jeg er så lei for at jeg dro fra deg. -Ta den jenta…
så jeg kan omfavne henne.
For et flott barn hun er.
Slutt!
Det kiler i skjegget mitt, din lille skjegg-kiler.
Er det denne du leter etter?
For en snill pike. Jeg tror hun vil befri Klubbi-Kloppene.
Det håper jeg da. Det er det som er riktig.
Gå fri, dyrebare skapninger.
Gå fri!
Mange takk.
Det føles så godt å være god, ikke sant?
Det føles godt, som en sommerbris.
Men trenger vi ikke Klubbi-Kloppene for å redde byen?
Kom igjen. Skynd dere.
Jeg liker å ha skjegg.
Ta deg sammen, Harold!
Stopp! Vi drar ikke ennå.
Beesha, hva gjør du?
Vi er fri. Vi har ikke mer å gjøre her.
Du tar feil. Effekten av paddens tå vil avta, og Dustene blir duster igjen.
Du vet de vil fortsette å komme etter familien deres,
og gjøre folk vondt.
Ingenting vil endre seg.
De må få smake sin egen medisin, med et knep som ender alle knep.
Men jeg klarer det ikke alene. Så hvem er med?
Dere sa at om vi ga dere 1000 kroner, ville det redde byen
og gjøre oss til dilliardærer.
Dilliardærgreia og å late som om vi brydde oss.
Det var løgn.
Vi brukte alle pengene på skjegg og fyrverkeri.
-Men kjære vene. Dere ga oss håp. -Og dere ga oss alt vi har drømt om.
Men siden vi fikk det ved å lyve og stjele,
liker jeg ikke kvinnen jeg har blitt. Jeg skammer meg.
Jeg liker ikke mannen jeg har blitt. Unnskyld!
-"Unnskyld" holder ikke. -Jeg har nettopp kjøpt ny marimba.
Dere løy til oss.
Vi stolte på dere!
Vi har tatt alt fra disse stakkars menneskene.
Det er bare én ting vi kan gjøre. Ta alt fra oss selv.
Vi har hørt bekymringene deres. Vi har en løsning.
-Vi skal sprenge Dustlandia i lufta. -Hva?
-Sprenge hva? -Skal de sprenge den i lufta?
Mener dere her vi står nå?
De er gale.
Jeg tror vi kanskje burde ha hørt på datteren vår
i stedet for de to vi så bli arrestert på nyhetene.
Det tror også jeg òg.
Jeg elsker fyrverkeri, James.
-Hva har skjedd med fornøyelsesparken? -Aner ikke.
-Men det er sikkert din feil. -Hvor er Klubbi-Kloppene våre?
Der er dame-kloppen.
Ta henne.
Dustene kommer!
Gå! Mer holdfast klistrelim på gulvet. Ja, der.
Kom nå, da.
Vi vil bare låse deg inne i et bur og kanskje spise deg.
-Det lille beistet går inn i huset vårt. -Så skynd deg, da.
Kom, inn hit!
Den gikk dit.
Hva er dette?
Hva har skjedd? Gulvet er der oppe.
Vi er opp ned.
Vi må være opp ned.
Vi står jo i taket og ser på gulvet.
Jeg begynner å bli svimmel.
Jeg liker ikke dette.
Blodet går til hodet. Det føles som om jeg dør!
Hvordan… Å, jeg har det!
Vi står på hodet!
-Hva mener du? -Stå på hodet, så er vi riktig vei.
Det var bedre.
Jeg sitter fast.
Det er Holdfast Klistrelim.
Vi har blitt lurt.
-Avskyelige drittunger. -Få oss ned nå med én gang, eller så…
Eller så hva? Lager dere pai av oss?
Nei. Dere skal aldri mer lage pai, for dere slipper aldri fri.
Det er nok ondskap uten at dere løper rundt.
Tro meg, verden vil bli et mye bedre sted uten dere.
Kutt ut.
Hjelp meg! En kråke spiser fjeset mitt!
Hjelp! Jeg må på do.
Ned med Dustene!
Hjelp!
Ta den, din dumme kanin.
Hva tror dere egentlig vil skje med Dustene?
Hvem bryr seg?
Jeg vet hva som vil skje.
De kommer til å få Den fæle krympern.
Det skjer om man står på hodet lenge nok.
Først krymper hodet inn i halsen.
Jeg krymper!
Redd meg! Jeg har fått Den fæle krympern!
Så krymper halsen inn i kroppen.
Så krymper kroppen inn i beina.
Så krymper beina inn i føttene,
helt til det ikke er noe igjen i hele verden av herr og fru Dust.
-Tror du egentlig at det vil skje? -Jeg håper det gjør det.
Hva tror du, fru K? Blir de til en klissete pytt?
Unnskyld, hva sa du?
Jeg forstår ikke Klubbi-Kloppene. Gjør du?
Fru K?
Hva er det som skjer? Hvorfor forstår jeg deg ikke?
Vær så snill, nei. Jeg trenger deg.
Akkurat som barn med mye empati kan forstå dyr,
kan ikke barn uten empati det.
Så enkelt er det.
Du tar alt det gode ut av livet.
Du er det verste mennesket jeg har møtt.
Hva gjør dere småkryp her?
Vi syntes det var ille at dere skulle få Den fæle krympern og dø en grusom død.
Så vi skal redde dere.
Skal dere det?
Ja visst.
Hat er…
…så lett.
Dere hater meg, og jeg dere.
Vi er fiender for livet,
og jeg trenger aldri å tenke på at dere er mennesker.
Trenger aldri å lure på hvor vondt dere må ha hatt det for å bli så slemme.
Eller se for meg hva foreldrene mine gikk gjennom da de forlot meg.
Hat er lett.
Men du vil gnages opp innvendig, helt til du blir en sint liten dust.
Jeg vil ikke leve i en verden der hatet vinner. Så ja, jeg tilgir dere.
Dere er fri.
Tusen takk.
Ja. Takk.
Kom hit så jeg kan lage pai av dere.
Kom tilbake, små tosker!
Jeg er sulten!
-Jeg var redd dette ville skje. -Verdt et forsøk.
Bra jobba, familie.
Ender historien sånn?
Ikke helt.
Farvel, herr og fru Dust.
Nå tar vi tilbake barnehjemmet.
-Det var uventet. -Ja.
Og etter at herr Serviett hadde satt barnehjemmet tilbake,
solgte Klubbi-Kloppene tåre-formelen
til et multinasjonalt selskap
som brukte tårene til å ende vår avhengighet av fossilt brensel.
Klubbi-Kloppene kjøpte barnehjemmet,
adopterte Beesha, Bubsy og alle de andre,
og ansatte herr Serviett som au pair på deltid.
Beesha fikk æren for å ha reddet Innmatrot fra Dustene.
Og med hennes idé om å fylle innsjøen med florbnorbler
ble Innmatrot verdens morsomste by igjen.
-Og alle levde lykkelig alle sine dager? -Noe sånt.
Nå må du sove.
Du må jo fortelle hva som skjedde med Dustene.
Greit.
Man skulle tro Dustene hadde lært noe,
men det holder ikke å bare lære noe.
Man må ønske å forandre seg, og så jobbe for å få det til.
Noe Dustene overhodet ikke var villige til å gjøre.
Det er eneste måte å bli kvitt bivirkningene av Den fæle krympern.
-Kjenner du at du strekkes? -Ja, jeg strekkes som bare rakkern.
Bra. Det betyr at det virker.
Er du sikker på at bena mine er bundet godt nok? Ryker tauet, forsvinner jeg.
Jeg blir fløyet til månen.
For en grusom tanke.
Noe sånt vil vi jo ikke at skal skje.
Nei.
Dette skal du få angre, din gamle flyndre!
Ikke mer skjegg, mamma! Vi er fri fra skjegget!
Nei!
Hæ?
Hvor i all verden er vi?
Det ser ut som…
Lumpaland.
Jeg liker ikke dette. Overhodet.
Jeg visste det ville ende slik. Det er din feil, møkkabille.
Tekst: Anne Bierlich