Når vi sammenligner det moderne menneskes jordiske liv -
- med tiden, hvorom vi ingen viden besidder -
- forekommer den mig som en rap flugt -
- af en enlig spurv gennem en festsal -
- på en kold vinterdag.
Efter nogle få øjeblikkes leg, forsvinder han af syne -
- tilbage til den isdækkede verden, han kom fra.
Dog betræder mennesket denne jord, blot for en lille stund -
- men hvad der kom før dette liv, eller hvad der skal følge, ved vi intet om.
I disse forgangne dage -
- har jeg tænkt meget over tab.
Hvilket tab, Eders Nåde, er for mennesket mest uerstatteligt?
- Hans dyd. - Nej.
For via handlinger kan han genvinde sin dyd.
Hans ære, så.
Nej. For igen kan han formå at genvinde den -
- som et menneske kan genvinde en tabt formue.
Så står jeg uden svar, Majestæt.
Tid, Eders Nåde.
Iblandt alle tab, er tiden den mest uigendrivelige.
For den kan aldrig genvindes.
Arrestordre på dronning Katarina Parr
Walter.
Tag dette, meget forsigtigt -
- og overræk det til mylord Risley.
Javel, Eders Nåde.
Den ærede Højadmiral af Frankrig.
Eders Majestæt.
Salutationes Domine -
- Praefectus Magnus Galliae.
Salvete Regis Enrici, octavi maiestatis.
Mange tak, Deres Højhed.
Det er mig et stort priviligium og ære at være her.
- Admiral. - Madame.
Må mig præsentere Hans Majestæts døtre, lady Mary og lady Elizabeth.
Enchanté.
Jeg ventede ikke så hjertelig en velkomst af Hans Majestæts familie.
De er jo en ganske særlig og æret gæst, admiral d´Annebault.
Og Deres besøg er yderst rettidigt.
Hans Majestæt bør vel indfinde sig snarligt?
Mylord Hertford lader til at nyde kongens gunst.
Det lader desværre til det.
Jarlen får mere og mere magt for hver dag -
- på grund af kongens skavanker, samt hans kontrol over drengen.
Må Gud da hjælpe os, hvis kongen skulle dø.
Ja.
Men mange har sagt -
- at folket hellere så Dem kronet til dronning -
- end overlade landets skæbne til et lille barn -
- og en indbildsk onkel.
Og hvad med dronningen?
De skal høre mere desangående meget snart.
Kongen.
- Eders Majestæt. - Eders Majestæt.
Admiral.
Det fryder os at indgå en ny traktat med Frankrig.
Jeg ønsker ingen yderligere virksomhed med kejseren.
Han har altid kun forrådt mig.
Jeg forsikrer Eder, at i os finder De godt og trofast venskab.
Ulig kejseren.
Som De jo ved, har jeg i mit kongerige -
- foretaget mange ændringer i det religiøse liv.
Jeg har reformeret en korrumperet kirke.
Jeg har fejet århundreders løgne og overtro bort.
Jeg har åbenbaret for menneskeheden, at paven blot er en fejlbarlig fyrste -
- og ej Guds stemme.
Alt dette har De jo nok hørt.
Jeg er bekendt med, at Majestæten har forvoldt mange forandringer -
- i Deres eget kongerige.
Nuvel, såfremt vi skal være allierede, monsieur -
- vil jeg foreslå mere forandring.
Jeg foreslår at messen afskaffes i begge vore riger -
- og erstattes med en enkel fællesgudstjeneste.
Hvad har De af holdning til det?
Eders Majestæt, jeg har ingen hjemmel til at genforhandle traktatvilkårene.
Især fordi, som Eders Majestæt ved, at mine konge er døende.
Af syfilis, ja.
Det bedrøver mig meget at høre.
Jeg har kendt Frans meget længe -
- og De må overrække ham min kærlige hilsen.
Men fortæl ham også -
- at denne sygdom er en påmindelse om hans egen dødelighed.
Hvilket han til tider har haft glemt.
Walter?
Jeg har noget, du må vise dronningen.
Jeg skal aflevere det til lord Risley.
Skjul det. Lad hende læse det og returnér det.
Han er så flot.
Tys nu, søster.
Hvad er der?
Du gode Gud!
Hvad er nu det?
Hvem er det?
Det er Hendes Majestæt Dronningen, Eders Majestæt.
Og hvorfor hyler hun sådan op?
Jeg vil besøge hende.
Kate.
Hvad er der?
Jeg ...
Jeg frygter ...
... at De er blevet misfornøjet med mig.
Hvorfor dog?
Fordi ...
... jeg frygter, at De helt og aldeles har stødt mig fra Dem.
Jeg forstår ikke.
Hvad får dig til at tro dette?
Og hvorfor skulle jeg være misfornøjet med dig?
De er ikke ...
... misfornøjet med mig?
Kate.
Lad mig spørge dig igen.
Har jeg nogen grunde hertil?
Nej.
Der er ingen, Eders Majestæt.
Farvel, mylady.
Søster. Mine Damer.
Nu må I gøre, som jeg beder om.
Ryd jeres kister for alle bøger, om De så tror dem forbudte eller ej.
Og fra nu af skal vi ikke mere tale privat -
- om nogen religiøse eller kontroversielle spørgsmål -
- og jeg skal forsøge i alt at indordne mig under kongens sind.
Gå nu. Skynd jer.
- Mylord Hertford. - Mam´selle.
Goddag.
Må jeg få foretræde for Hans Nåde?
Jeg beklager, mylord, Hans Nåde er indisponibel.
Han ligger stadig til sengs med forkølelse.
Det er jeg meget ked af at høre.
Jeg kommer en anden gang, når hertugen farer bedre.
Nej, nej, mylord.
Jeg farer godt nok til at se Dem.
- Hvad gør du dog? - Vær nu ikke bekymret, min kære.
Jeg har det fint.
Mylord.
Jeg vil mene, at Deres fraktion er fanget i en kamp til døden -
- med biskop Gardiner og hans.
Dem vil jeg ikke lyve for, Eders Nåde.
Kongens skavanker og min nevøs ungdom -
- gør spørgsmålet om arvefølge presserende.
Der kunne umuligt være mere på spil.
Og De ønsker vel at vide, hvad side jeg hører til i dette spørgsmål?
Eders Nåde, om De vil det eller ej -
- nærer De stor tillid og indflydelse hos kongen.
Det ved alt og alle.
Men færre ved, at Deres hustru hertuginden -
- og min hustru Anne, samt dronningen -
- ikke kan være tættere knyttet i de religiøse spørgsmål.
Og dette nære slægtskab har nu opmuntret mig -
- til at opsøge Eders Nåde.
Deres hustru har vel fortalt Dem, at hertuginden og jeg er fremmedgjorte.
Således er hendes tilhørsforhold ikke nødvendigvis mine egne -
- og De gør mig skade til at antage det.
Eders Nåde, tilgiv mig.
Jeg tilgiver Dem.
Jeg tilgiver Dem sågar for at jage stakkels, stolte Surrey i døden.
For det var hans skyld.
Men hvad angår religion, har jeg aldrig læst evangelierne og vil det aldrig.
De gør sikkert Dem oplyst, men jeg foretrækker deres fortsatte mystik.
Og denne lovning på en bedre verden -
- vil jeg blot sige, at England var lykkelig før i tiden.
Og alt andet lige -
- så jeg helst alting, som de var i tidligere tider.
Eders Nåde, hvis jeg ikke nyder Deres støtte -
- må jeg så spørge, om De vil handle imod mig?
Jeg ved ikke, om dette er et svar, mylord Hertford.
Men jeg nyder et udtryk, der anvendes af de franske bønder.
"Hyld altings Gud."
"Drik jeres vin."
"Og lad verden være sig selv."
Lady Hertford, Eders Nåde.
Mylady Hertford.
Eders Nåde.
Jeg er blevet hidkaldt, men har ingen anelse om hvorfor.
Hvorledes kan jeg hjælpe Dem?
Mylady, De kan hjælpe mig ved at fortælle sandheden.
Jeg mener at vide, at De var veninde til kætteren Anne Askew -
- som blev brændt for nylig?
Jeg var bekendt med hende.
Mere end bekendt, tror jeg.
I fængslet kom en af deres tjenere -
- en mand i en blå frakke, og gav hende penge.
Jeg ville gøre hendes forhold mere tålelige.
Jeg handlede ud fra kristen gavmildhed.
Jeg havde fået at vide, at de, der torturerede hende, imod loven -
- strakte hende på risten, indtil strengene -
- i hendes arme og ben blev ødelagt.
Men De indrømmer vel, at hun selv tilstod at være kætter?
Derfor har De gjort Dem skyldig i tilknytning.
Har De en arrestordre på mig?
De vil aldrig udføre den ordre.
Hvorfor ikke?
Fordi jeg kender Deres hemmelighed.
Hvilken hemmelighed, mylady Hertford?
De er ikke den helgen, De foregiver at være, vel, Eders Nåde?
De har jo ikke ligefrem givet afkald på verdslige goder.
Har De vel?
Der findes to klostre i Cornwall.
De blev ryddet og lukket på Hans Majestæts ordre, og brændt.
Bortset fra -
- at de hverken blev ryddet eller brændt.
Deres titler og indhold blev lige så stille overført til Eders Nåde.
Så De er en meget velholden mand.
Men kun ved at have tilranet Dem fra kongen.
Jeg vil anbefale Dem at flå deres ordre itu, Eders Nåde.
Majestæt. Hendes Majestæt Dronningen.
Kate. Kom herind.
- Eders Majestæt. - Eders Majestæt.
Det fryder mig, at du er kommet.
Du kan befri mig for visse tvivl.
Kate, hvor meget kunne du mon lære -
- af at læse evangelierne og andre religiøse værker?
Majestæt, fordi Gud har udpeget Dem til øverste leder af os alle -
- vil jeg kun kunne lære fra Dem.
Så er det jo ikke.
Du er endt som en doktor, Kate -
- som instruerer Os, som vi har set så mange gange før -
- men som ikke instrueres eller styres af Os.
Majestæt, jeg tror, min hensigt er blevet misforstået.
Jeg har altid ment det absurd, at en kvinde skulle instruere sin herre.
Og dog har De ind imellem -
- et anderledes syn på religion end Vi.
Kun for at De kunne rette mig.
Forlad mig, Eders Majestæt.
Men jeg mente, at samtale og diskussion -
- kunne lindre smerten og trætheden fra Deres nuværende skavanker.
Og det opmuntrede mig i min dristighed -
- i håb om at profitere fra Deres lærde diskurs.
Jeg er ...
Jeg er blot en kvinde.
Med alle de defekter, som følger med svaghederne i mit køn.
Og derfor, i alle tvivlsspørgsmål og vanskeligheder -
- må jeg forlade mig på Eders Majestæts bedre dømmekraft -
- som min Herre og Overhoved.
Stemmer det, min søde?
Og din argumentation havde intet ondt i sinde?
Jamen, i så fald er vi de kæreste venner igen.
Jeg takker Eders Majestæt.
Jeg lover, at jeg aldrig skal betvivle dig igen.
Min søde Kate.
Majestæt.
Majestæt, skal jeg tilbagekalde Eders Majestæts ordre -
- om at arrestere dronningen i morgen?
Hvorfor?
Musik.
Hvad er der, søde?
Ikke noget.
Jeg drømte.
Vi var tilbage i Boulogne.
Men jeg lod dig gå.
Jeg er her.
- Er det daggry endnu? - Ikke endnu.
Jeg hader nætterne.
- De minder mig om den evige nat. - Tys, min kære.
Morgengryet er her snart, og du bliver rask igen.
- Brigitte? - Ja, min kære?
Jeg er så lykkelig.
Kate?
Hvad er nu dette?
Lord Chancellor. Hvorfor er De kommet?
For at eksekvere arrestordren på dronningen -
- og eskortere hende og hendes damer til Tower.
De kæltring!
De ærke-kæltring!
Forsvind! Forsvind fra mit åsyn!
- Forlad mig ... - Forsvind!
Og tag Deres afskum med Dem!
Jeg ...
Jeg beklager dybt, at kansleren -
- ville begå så stor en fejltagelse.
Du fatter ikke, hvor lidt han fortjener din forståelse!
Han var ikke din ven, Kate.
- Lord Hertford. - Mylord Hertford.
Eders Nåde, jeg har jo forklaret. Han kaldte mig en kæltring, alskens ting.
Men for hvems ører?
Hvis han nu stadig ønsker at give dronningen falsk sikkerhed?
Hvis hans vrede var foregivet, virkede den ret så ægte.
Mylords, i kongens fravær skal rådet nu -
- erklære sig tilfreds med betingelserne i fredstraktaten med Frankrig.
- Alle for siger "aye". - Aye.
Rådet skal ligeledes diskutere arrangementerne -
- omkring beskyttelsen af Hans Højhed prins Edvard, landets tronarving.
Og for tiltagene til hans timelige og åndelige velfærd.
Mylords, tillad mig.
Hvad tilskynder Dem til at ville debatere det nu?
Når disse tiltag forefindes -
- og prinsen opholder sig sikkert på Windsor efter Majestætens ordre?
- Aye. - Sandt.
Mylord Hertford, rådet skal stadig undersøge sådanne sager.
Og især nu, når kongens skavanker -
- giver alle årsag til at tænke på fremtiden.
Og det er forræderi, mylord chancellor, at overveje kongens død.
- Aye! - Lord, vi bekymrer os blot om prinsen.
De bekymrer Dem?
Glemmer De, at han er af mit blod?
Han er også af kongens blod -
- som giver os al grund til at efterforske dem i hans nærhed.
Og iblandt dem, hvor vi finder nogle -
- såsom hans vejledere, forefindes mulige kættere!
- De er kættere ... - De taler om kætteri. De.
Og hvad er De da, andet end pavens opblæste pattegris!?
Mylord.
Jeg må stadig sige, mylord Hertford -
- at den virkelige sandhed om Deres hensigter med prinsen og med tronen -
- skal komme kongen for øre!
- Hvad laver De? - Slip mig.
Eders Majestæt. Biskop Gardiner anmoder om audiens hos Majestæten.
Afvist.
Hans Nåde har en besværlig karakter.
Og jeg vil aldrig se ham her igen.
Jeg ønsker, at han forlader mit hof.
Javel, Eders Majestæt.
Eders Nåde. Hans Majestæt beder Dem forlade hoffet.
- Mylord Hertford. - Lord Hertford.
- Mylord.
- Mylord Hertford. - Lord Chancellor.
Hvad kan jeg gøre for Dem?
Må De tilgive mig, hvis De kan -
- for nogle tidligere tilhørsforhold, som jeg nu fortryder.
Jeg tøver ikke med at sværgre komplet loyalitet til Eders hus -
- og jeg håber at kunne tjene Dem fremover -
- lige så trofast som jeg altid har tjent Hans Majestæt.
Jeg er Dem yderst taknemmelig, mylord chancellor.
Eders Majestæt.
Mr. Holbein.
- Mr. Holbein. - Majestæt.
Jeg har en bestilling til Dem.
Jeg er Eders Majestæt dybt taknemmelig.
Eders Majestæt mener vel et portræt?
De malede engang min fader.
Nu skal de male mig.
Jeg er inderligt beæret.
Søde.
Her er en budbringer fra Hans Majestæt.
Eders Nåde, Hans Majestæt har hørt om Deres ildebefindende -
- og har bedt om at se Dem.
Nej.
Det er umuligt. Spørg selv lægerne.
Hvad siger jeg da til Hans Majestæt?
- Sig til ... - Sig til ham ...
... at jeg kommer.
Det kan du jo ikke.
Hvordan kan jeg ligge her, min elskede, når Englands konge hidkalder mig?
Bare få dem til at hjælpe mig.
Hvad gør du her?
Jeg er kommet for at besøge min datter.
Hvorfor overrasker det dig, Henrik?
Du har ikke altid været mild mod hende.
Jeg har grædt så ofte -
- over at se hende ladt alene, forladt af sin fader.
Er det derfor, du er kommet tilbage, Katharina?
For at irettesætte mig for alt det, jeg ikke er?
Hun burde forlængst have været viet nu.
Hun burde have sine egne børn.
Gå din vej, skygge.
Gå nu din vej, Katharina.
Du har sendt mig bort før.
Selv om jeg elskede dig.
Men jeg var dog din hustru i Guds øjne.
Og er det stadig.
Hans Nåde, hertugen af Suffolk.
Charles.
Majestæt.
Man sagde, at du var syg, så jeg måtte se dig.
Jeg har en anelse feber.
Måske bør Eders Majestæt ikke komme for nær.
Vi har kendt hinanden længe.
Meget længe.
Ja. Og jeg mindes alt.
Faktisk ...
... så mindes jeg ...
... ting fra for længe siden ...
... bedre end jeg mindes gårsdagen.
Jeg mindes Eders Majestæts søster så fint.
Og Sporeslaget.
Og da Eders Majestæt udnævnte mig til hertug.
Gud vide hvorfor.
Du var min general, i både York og Frankrig -
- fordi jeg ikke kunne stole på nogen anden.
Og nu vil jeg bede dig, Charles -
- om at stole på mig.
Jeg besidder kraften til at gøre dig rask igen. Det ved du.
Man sagde, at du var på nippet til at dø.
Men du skal ikke dø.
Det forbyder jeg.
Knæl.
Ved Guds nåde vil jeg, hin ottende Henrik -
- konge over England, Irland og Frankrig -
- bannerfører for troen -
- og for den anglikanske kirke -
- beordre dig til at blive rask!
- Lady Suffolk. - Mylady Suffolk.
Mylady.
Eders Nåde.
Må jeg på vegne af Hans Nådes loyale tjenere og stab sige -
- at vi er lige så knuste og elendige som Eder må være -
- på hin ulyksagelige dag.
For alle vi elskede Hans Nåde så højt som De -
- hans hustru og søn elskede ham.
Tak. Deres forståelse og loyalitet berører min søn og jeg dybt.
Madame.
Requiescat in pace Domini.
Et Lux perpetua luceat eis.
Requiescat in pace.
Han skal begraves i St. Georges Kapel i Windsor.
På min bekostning.
Majestæt.
Jeg vil sige Dem dette, mylord Hertford.
I al den tid, Charles Brandon tjente mig -
- forrådte han aldrig en ven.
Og tog aldrig utilbørlig fordel af en fjende.
Og det er mere end kan siges om nogen anden ved mit hof.
Jeg troede aldrig, han skulle dø.
Mylord Hertford, vi bør tale om foranstaltningerne -
- omkring prinsens umyndighed -
- efter at jeg er død.
Eders Majestæt, mr. Holbein er her.
Mr. Holbein.
Majestæt.
Med Deres tilladelse ville jeg vise mit værks nuværende tilstand.
Master Holbein.
Da De malede min fader, afbildede De ham -
- mens han var gammel, svagelig og syg.
Han lignede overhovedet ikke kongen af England.
Mere en gammel stakkel.
En svag, jævn og døende mand.
- Nu har De gjort det samme for mig. - Majestæt, jeg ...
Mr. Holbein, dette portræt er en løgn!
Gør det om.
Ud med Dem.
Hvorfor er du her?
For at se til min datter.
Hun var det eneste rene i mit liv.
I mit liv forsømte jeg hende, da hun blot var en pige.
Og jeg ville så gerne give dig en søn.
Men nu er jeg så stolt af hende.
Usandsynligt stolt.
Hun er så kløgtig.
Selv om hun er lig mig i så mange henseender -
- er hun ikke ubehersket, som jeg var.
Du må da også være stolt af hende, Henrik.
Det er jeg.
Jeg er meget stolt af hende.
Og jeg ved godt, hvor kløgtig hun er.
Og gid, at jeg kunne elske hende højere.
Men fra tid til anden ...
... minder hun mig om dig.
Og det, du gjorde mod mig.
Jeg gjorde intet mod dig.
Jeg var uskyldig.
Samtlige anklager mod mig var falske.
Det troede jeg, du vidste.
Stakkels Katarina Howard.
Hun ligger i den kolde muld ved siden af mig.
Det stakkels barn.
Det var ej heller hendes fejl.
Men som to møl blev vi draget mod flammen ...
... og brændte.
Anne, jeg beder dig ...
Hans Majestæt Kongen.
- Eders Majestæt. - Eders Majestæt.
Lady Mary.
Lady Elizabeth.
Kate.
Kom her.
Jeg har besluttet at sende jer bort til Greenwich.
Jeg vil ikke tilbringe juletid sammen med jer i år.
Eller fremover.
- Hvorfor, Eders Majestæt ...? - Kate.
Betvivl nu ikke min vilje.
Således bliver det.
Javel, Eders Majestæt.
Mary.
Du må være en venlig og kærlig moder for din broder -
- som jeg overlader til verden som et hjælpeløst lille barn.
Fader, jeg beder Dem, De må ikke lade mig blive forældreløs så tidligt.
Mary.
Elizabeth.
Du er så ung -
- men også du kan se efter din broder.
Javel, Eders Majestæt.
Det lover jeg.
Gud velsigne dig, mit barn.
Gud velsigne dig.
Kate.
Tiden er kommet til, at vi skal sige farvel.
Det er Guds vilje.
Når jeg er død, har disse herrer fået ordre om -
- at du skal behandles, som om jeg endnu er i live.
Og hvis du skulle ønske at gifte dig igen -
- beordrer jeg, at du skal modtage 7.000 pund årligt -
- så længe du lever, for din tjenesteydelse.
Sammen med dine juveler og smykker.
Gå nu.
Hvorledes farer min søn?
Jane.
Han farer vel.
Jeg har taget godt vare på ham.
Min søde Jane.
Og snart skal han blive konge.
Min stakkels dreng.
Mit stakkels barn.
Nej! Han er mest elsket af alle.
Han er min helt særlige dreng.
Han skal dø som ung.
Nej. Nej!
Det stakkels barn. Du forventede for meget af ham.
Han var blot en dreng.
Selv konger er lavet af ler.
Og Gud forbyde, at du gemte ham væk fra verden, som din fader med dig.
Nej!
Forstår du da ikke?
Du har dræbt ham.
Nej ...
Mylords, hermed følger mit testamente.
Når jeg er død -
- skal mylord Hertford virke som lord protector -
- under prins Edvards umyndighed.
Han skal assisteres -
- af rigskansler Risley og ærkebiskop Cranmer.
Jeg ønsker således -
- at blive begravet ved siden af liget af min sande og elskede hustru -
- dronning Jane Seymour, ved Windsor.
I skal rejse en hæderlig grav, med vore afbildninger -
- i en udformning, som sover vi ganske sødt.
Majestæt ...
Eders Majestæt.
Mr. Holbein afventer Dem i kapellet.
Master Holbein.
Det er vel udført.
HENRIK 8. DØDE D. 28. JANUAR 1547
HANS ENESTE ÆGTE SØN BLEV KRONET TIL EDVARD 6. -
- I EN ALDER AF NI ÅR.
BLOT FOR AT DØ AF SYGDOM SEKS ÅR SENERE.
MAN FORSØGTE AT FORHINDRE -
- KONGENS ÆLDSTE DATTER, PRINSESSE MARY -
- I AT BLIVE DRONNING -
- PÅ GRUND AF HENDES KATOLSKE HOLDNINGER.
HUN BLEV KRONET I 1553.
HENDES REGERINGSTID BLEV KORT OG TURBULENT.
HUN LOD BRÆNDE MANGE PROTESTANTISKE MARTYRER -
- OG BLEV KENDT SOM MARIA 1. "DEN BLODIGE".
HENDES HALVSØSTER ELIZABETH EFTERFULGTE HENDE I 1558.
ELIZABETH HUSKES SOM "JOMFRU-DRONNINGEN" -
- OG REGEREDE ENGLAND I 44 ÅR.
HENDES REGERINGSTID KALDTES "GULDALDEREN".
MED HENRIK 8. OG ELIZABETH 1. SKABTE TUDOR-DYNASTIET -
- DE TO MEST BERØMTE MONARKER I ENGELSK HISTORIE.