300 år før Kristi fødsel-
-hersket den gamle bystaten Kartago i Middelhavsregionen.-
-til Kartago ble utfordret og brutalt beseiret i krig-
-av Romerriket.
Denne filmen bygger på faktiske begivenheter.
Begivenheter som fant sted 300 år før Kristi fødsel.
Nedskrevet av datidas historikere.
Bekreftet av nåtidas vitenskapsmenn.
Dypp hendene dine i blodet.
Jeg sverger...
...at jeg, så lenge jeg lever...
...vil være Roms fiende.
Det var bare et spørsmål om tid før striden mellom Kartago og Rom-
-igjen førte til krig.
En krig som gjorde et barn til en av historiens største ledere.
Hannibal.
Jeg er født til å være hevner og opplært til å gjøre det umulige.
Jeg vil for alltid være kjent som Roms største fiende.
Dette er historien om en general som presset sin hær til det ytterste.
Fremad!
Historien om et strategisk geni som nesten ble Roms undergang.
Og det er historien om-
-hvordan én beslutning kan forandre historiens gang.
En beslutning som skulle besegle Hannibals skjebne-
-og avgjøre hvem som skulle få makten i Europa de neste 600 årene.
Jeg har aldri kjent til annet enn krig.
Krig mellom Kartago og Rom.
Min far kjempet mot Rom 40 år tidligere, men vi ble beseiret.
Ydmyket og fratatt vår ære og våre landområder.
Men anført av min far reiste vi oss-
-og utvidet riket fra Nord-Afrika til Spania.
Men det var ikke plass til to stormakter ved Middelhavet.
Gajus Terentius Varro Roms utsending i Spania
Enten Rom eller Kartago var dømt til undergang,-
-og jeg sverget ved min fars minne-
-at det ikke skulle bli Kartago.
Hannibal Barkas.
Gajus Terentius Varro. Ambassadør fra det romerske senat.
Mine brødre, Mago og Hasdrubal.
Du vet hvorfor jeg er her.
Det er kommet oss for øre at du truer med å angripe byen Saguntum.
Saguntum er Roms allierte og har vår fulle beskyttelse.
Saguntum er en by i Spania, ikke Italia.
Men de går til stadighet til angrep på Kartagos spanske allierte.
Si meg, Gajus Terentius Varro:
Hvis det var en by på romersk jord, hva ville du gjort da?
Du kjenner utmerket godt til kampens regler.
Erklærer du krig mot Saguntum, erklærer du krig mot Rom.
Saguntum, Sør-Spania, 219 år før Kristus.
For Kartago!
Mitt angrep på Saguntum var brutalt for å lokke Rom i krig.
Det virket.
De eldstes råd, Kartago, Nord-Afrika. Høsten 219 før Kristus.
Rom vil ikke tolerere-
-dette umotiverte angrepet på en av våre allierte.
Vi forlanger at dere utleverer den ansvarlige general,-
-Hannibal Barkas, til den romerske øvrigheten-
-og en romersk rettergang.
Med hvilken myndighet kommer du hit til Kartago med dine trusler?
Saguntum ble straffet for deres angrep på våre allierte.
Det ender galt. Barkas vil tvinge dem til å gå til krig.
Hanno den store. Hannibals politiske motstander.
Her i min togas folder-
-henger krig og fred.
Hva velger Kartago?
Fred eller krig?
Svar du, Fabius. La Rom ta avgjørelsen.
Krig!
Brenn den ned til grunnen.
Krigen jeg var født til å føre. var i gang.
En krig for vårt samfunns overlevelse.
Ny Kartago, Spania. 218 år før Kristus.
I Spania mønstret Hannibal hæren han ville føre krig med.
Soldater fra både Spania og Afrika utgjørde en broket hær,-
-men de hadde ett felles mål, å gjenvinne Kartagos ære og makt.
8000 ryttere, 40 000 fotsoldater, slyngekastere og lansenerer.
-De skal være klar til utmarsj. -De er klare, bror.
Mago, Hannibals yngste bror. Anfører for infanteriet.
-Er det numibiske kavaleriet raskt? -Raskere enn vinden.
-Ikke prat meg etter munnen. -De er raskere enn romerne.
Maharbal. Anfører for kavaleriet og militærrådgiver.
-Elefanter? -37. Det er sunne dyr.
Få smårollingene vekk. Vi skal i krigen.
Rom sender to hærer. En til Sicilia, hvor de vil angripe Kartago.
De andre til Sør-Frankrike, hvor de vil angripe oss her i Spania.
Men vi skal ikke være her.
Vi har ofte snakket om å føre krigen til romernes hjemland.
Nå er tiden inne.
Vi kan ikke angripe sjøveien, for havet er romernes.
I stedet fører vi hæren opp gjennom Spania og Frankrike,-
-over Rhône og østover til Italia.
Kystveiene er strengt bevoktet, så for å unngå dem-
-drar vi over Alpene.
-50 000 soldater over fjellene? -Det er den korteste veien.
Rom vil ikke kunne forestille seg en slik frekkhet.
Gisco kom nettopp tilbake fra Alpene. Han mener vi kan gjøre det.
Og vi vet jo at han er den mest forsiktige av oss alle.
Alexander erobret verden med 50 000 greske soldater.
Ikke verst av en greker. Men vi kan overgå ham.
Gå nå ut og underrett folkene deres.
De liker det ikke.
-Det trenger de ikke. -Jeg liker det heller ikke.
Hasdrubal, Hannibals bror.
Da er det jo flaks for deg at jeg ikke kan ta alle med.
Noen må bli her og beskytte våre spanske landområder.
-Så bli her og forsvar dem. -Du har hørt mine hensikter.
Vår far allierte Spania med Kartago. Og det vil du sette på spill.
-Det er slik store seire fødes. -Og store nederlag.
Vi må vise Rom at vi ikke vil ydmykes igjen.
Og jeg skal gjøre alt for å skape ære og respekt for Kartago igjen.
Og det kan jeg bare gjøre hvis jeg vet at Spania er i trygge hender.
Bror...
Jeg lover deg at vi om et år vil stå sammen ved Tibers bredd-
-i Rom, som seierherrer.
50 000 menneskeliv ligger i dine hender.
Hvem skal lede dem hvis ikke jeg gjør det? Du?
De ville ikke fulgt meg. Men de vil følge deg, bror.
De vil følge deg til døden.
Jeg krevde total oppofrelse av mine soldater.
De måtte ta avskjed med sine aller kjæreste,-
-vel vitende om at de kanskje aldri ville vende hjem.
Det fantes ingen unntak.
Imilce, Hannibals kone. Spansk prinsesse.
Klar?
Som du ser, går det framover.
Bra.
-Du er trygg i Kartago, Imilce. -Trygg?
Din spanske kone holdes som gissel for å sikre mitt folks troskap.
Slik er vilkårene i krig.
Ikke påstå at det er for min egen trygghets skyld.
Vi kjempet hardt for Spania. Vi må sørge for landets sikkerhet.
Kjempet? Du giftet deg sågar for Spanias skyld.
Snart er det overstått...
...og jeg vil ha fått hevn over Rom.
Da skal vi gjenforenes.
Hannibals hær forlater Sør-Spania. Våren 218 år før Kristus.
I deres første krig mot Rom anla Kartago en defensiv strategi-
-og tapte.
Romerne ventet at den andre krigen ville forløpe på samme måte.
Men å gjøre det Rom minst ventet. ble Hannibals spesialitet.
Skulle krigen føres til Rom. måtte 90 000 fotsoldater,-
-12 000 ryttere og 37 elefanter-
-tilbakelegge 2 400 km før vinteren kom.
Ved Rhône kan vi proviantere før vi krysser Alpene.
Hvis vi da ikke blir forsinket.
-Jeg vil nødig bli fanget i snøen. -Vi har tid nok, Maharbal.
Sør for elva Ebro var de lokale stammene lojale mot Kartago.
Men områdene nord for elva var fiendeland.
Våre stifinnere, formoder jeg?
Vår sikkerhet avhang av barbariske stammefolk-
-som verken var lojale mot Kartago eller Rom,-
-men bare mot seg selv.
Han liker det vi har gitt ham.
Han sier at ruten er vanskelig. Uten stifinner går vi oss vill.
Han tilbyr personlig å vise oss veien.
Si at vi er hans folk takknemlige, og vi takker for hans hjelp.
Det var en sjanse vi var nødt til å ta.
Få av mine soldater hadde vært så langt nord før.
De var nervøse, urolige.
Og med rette.
Hannibal, hva gjør vi med desertørene?
Når vi fakker en, lar vi hestene dra ham i småbiter.
Skån hestene. Vi blir mange når stammene nordfra slutter seg til oss.
De kommer ned fra åsen!
Et bakhold!
-Svinet har lokket oss i en felle! -Søk dekning!
Maharbal...
Forræderiske avskum. Sånn går det når man stoler på barbarer.
-Hvordan kommer vi oss videre? -Fangene viser oss vei.
Hvis ikke dreper vi dem.
Reisen hadde knapt begynt,-
-men naturkreftene var allerede i gang med å skille svak fra sterk.
Jeg visste at bare de sterke ville være til nytte i Italia.
Vi må se realitetene i øynene. Det tok for lang tid å komme hit.
Vi tok feil. Hvis vi overvintrer her...
Så venter verdenshistoriens største hær på oss på den andre siden.
Vi krysser fjellene.
-Romerne har lagt til i Marseille. -Det er bare tre dagers marsj herfra.
-Vi kan angripe dem der. -Vi angriper dem i deres hjemland.
Vinter eller sommer, vi krysser Alpene-
-og fullfører oppgaven.
Romerne la til i Marseille for å proviantere foran reisen.
De ante ikke at Hannibal var så nær dem.
-Det kan ikke stemme. -Jo.
Han har krysset Pyreneene og står ved Rhône.
Vi ville kjempe mot ham i Spania.
Kanskje han vil beskytte Spania ved å kjempe mot oss i Frankrike isteden.
Publius Scipio var en typisk romersk general. Forutsigbar.
Hans eneste mål var å drepe meg, hvis han kunne finne meg.
Publius Scipio II. Sønn av konsulen.
Eller er Rom målet hans?
Hvis Rom er målet hans,-
-må han dra kystveien.
Ingen vil våge å føre en hær inn i landet.
Terrenget er altfor ulendt.
Fjell. Og de elendige gallerne.
I morgen marsjerer vi ut for å stoppe dem.
Hannibals forlatte leir. Rhônedalen. Høsten 218 år før Kristus.
-Har de dratt videre? -For tre dager siden.
Hvilken vei dro de?
De dro østover. Mot fjellene.
Tror du han er i stand til å krysse Alpene?
Da venter vi på ham på den andre siden.
Jeg vender tilbake til Italia.
Vi skal knuse ham, mens hjemlandet hans legges i ruiner.
Denne barbaren undervurderer vi ikke en gang til.
Publius Scipio var blitt tatt ved nesen av sin motstander.
Det var en leksjon Scipio-familien,-
-og særlig sønnen. aldri kom til å glemme.
Kun én ting sto mellom oss og Romerriket,
200 km snø, is og klipper.
Hannibal dro opp i Alpene da vinteren kom.
Soldatene hans var vant til et mildere klima-
-og dårlig rustet til å takle forholdene i fjellene.
Hæren beveget seg i høyder opp mot 2 400 meter,-
-hvor det verken var mat, ly eller hvile å finne.
For å slippe gjennom måtte mine menn marsjere hvileløst.
Hvis vi stoppet, kom vi til å dø.
Kulden og sulten gnagde på oss.
Kom igjen! Videre!
Sånn ja!
Hver dag mistet vi over tusen mann.
Men jeg var fast bestemt på å fortsette.
Videre!
Hvis dere stopper, dør dere!
Videre!
Da Hannibal nådde toppen. så han-
-at veien ned var blokkert av et steinras.
-Hvorfor stopper vi? -Veien er sperret.
Kom med ved og vin.
Opp med farta.
Legg vinen i snøen. Hold den kald.
Det trenger bare tid.
50 000 mann marsjerte opp i fjellene.
Litt mer enn halvparten marsjerte ned på motsatt side.
For å holde romerne i sjakk-
-var det et offer jeg var villig å akseptere.
Reisen fra Ny Kartago hadde tatt sju måneder.
70 000 mann var enten døde eller desertert underveis.
En langt større utfordring lå nå foran dem.
Vi er gjennom.
Hannibal kom for å føre krig. men hans utslitte tropper-
-hadde ennå ikke stått ansikt til ansikt med den egentlige fienden.
De overlevde, men nå er alle syke.
Det er kulden. De er ikke vant til den.
-Kan det gjøres noe? -De kan få hvile.
Men jeg kan ikke garantere når de er klare til kamp.
-Dette er ikke noen hær. -De trenger bare mat og hvile.
-Vi trenger flere soldater. -Vi rekrutterer blant de lokale.
-De er barbarer. -De er krigere, som oss.
De hater Rom, som oss.
Jeg kjempet ikke bare mot romerne.
Halvparten av deres hær besto av forbundsfeller rundt om i Italia.
For å beseire Rom måtte jeg sette disse forbundene på prøve.
Hva ønsker du av meg?
Mat, våpen og menn.
-Til å krige mot romerne? -Til å beseire dem.
Mennene dine er halvdøde. De er utsultet og utmattet.
-Det er en vanvittig sak. -Nei.
Frihetens sak.
Hva skjer når din hær drar videre? Vi har kjempet mot romerne før.
Er du klar over hva de gjør med sine fiender?
Likene av folkene våre ble blandet med likene av hundene våre.
Hvis dere slutter dere til oss, vil ikke Rom være noen trussel.
Feiginger. Hva skal vi med feiginger?
De er ikke feiginger. De har kjempet mot romerne.
Hva gjør vi nå?
Vi snur. Krysser fjellene igjen.
Eller så blir vi her og kjemper.
Vi har ikke soldater nok.
Et slag vinnes ikke på hærens størrelse.
Det som teller, er viljen til å overleve.
For å vise folkene mine det, lot jeg fangene kjempe til døden.
Deres belønning ville være friheten.
Jeg ville vise hæren min at de også hadde valget mellom å dø-
-eller kjempe for enda større heder.
Denne mannen har vunnet sin frihet ved å kjempe for sitt liv.
Jeg ga ham ikke noe valg.
Slik gudene ikke gir oss annet valg enn å kjempe for vårt liv.
De neste dagene vil dere stå overfor den romerske hæren.
De er langt flere enn oss.
De har mer mat i magen og større forsyninger.
Men romerne kjemper fordi de får ordre om det.
Vi kjemper for å gjøre krav på det som er vårt.
Romerne anser oss for å være barbarer, villmenn.
Noen av oss er kanskje det.
Men når vi går i kamp,-
-er det med visshet om at tapperhet vil gi oss seieren.
Feighet og nøling fører kun til nederlag og den sikre død.
Vi kjemper for livet! Vi kjemper for Kartago!
Publius Scipios fortropp. November 218 år før Kristus.
Mens Hannibal oppildnet hæren, dro Publius Scipios hær ham i møte.
Så snart vi vet hvor han befinner seg,-
-kan vi straffe den barbaren for å besudle romersk jord.
-Hvor mange? -4-5000, infanteri og kavaleri.
Hold troppene dine skjult bak den åsen.
Det er her det begynner.
Romerne trodde vi ville være et lett bytte, svake som vi var.
Det var nettopp det jeg ville at de skulle tro.
En gave fra Rom.
-Kavaleriet skuffet ikke. -De hadde en dyktig leder.
Det får man si.
Min romerske kollega var ikke i humør til å slåss.
-Du drepte ham nesten. -Er du i ferd med å miste skarpheten?
Han ble reddet av sin sønn.
To generasjoner unnslapp altså din klinge.
Hva er det slags familie skjebnen smiler til?
Navnet er Scipio, en av Roms fornemste familier.
Blodet deres har nok samme farge som soldatenes blod.
Faren ble såret. Neste gang er det sønnens tur.
Så gjør vi slutt på den edle familien og deres innsats i Roms tjeneste.
Kartagos general, vi slutter oss til deg.
Dere er velkommen.
Det dere bevitnet i dag, er bare begynnelsen, min venn.
Hannibals første triumf på romersk jord-
-sikret ham en allianse med stammefolkene i Nord-Italia.
Rom reagerte ved å kalle hjem sin 2. hær fra Sicilia-
-for å forsterke Scipios rekker.
Konsul Sempronius Longus marsjerer nordover.
-Longus. -Publius.
Takk.
Jeg hører at din tapperhet reddet din fars liv.
Og det gleder meg å se at min medkonsul er på bedringens vei.
Legene forsikrer meg om at jeg vil bli helt frisk.
Jeg er av den oppfatning at vi bør slå til mot Hannibal fortest mulig.
Han må ikke få nyte godt av sin heldige seier.
Hvis det da var hell, Longus.
De dukket opp ut av det blå. Vi rakk knapt å dra sverdet.
Det overrasker meg å høre deg snakke slik om barbaren.
Man kan lære mye på en dag, Sempronius.
Jeg foreslår at vi lar hæren vår overvintre her.
Hver en time han tilbringer på romersk jord, er en fornærmelse.
Vi må handle raskt, før han får fotfeste.
I morgen drar jeg mot Trebia.
Som konsuler delte Publius og Longus Roms høyeste embete.
En embetsperiode varte bare ett år.
Tiden løp snart ut, så Longus ivret etter å kjempe.
Ved Trebia lokket jeg ham i kamp før hæren hans var kampklar.
25 000 av deres soldater ble slaktet.
Ved Trasimenosjøen sendte de en mektig hær mot meg.
I tett tåke tvang vi dem ut i sjøen og massakrerte 15 000 av dem.
Noen av dem ville heller drukne seg enn dø for våre sverd.
Før var jeg bare et navn som noen få kjente til.
En skygge som kom ned fra fjellene.
Men nå kastet jeg skygge over selve hjertet av Italia.
En avgjørende seier til,-
-og krigen ville være over.
Hannibals hær var nå faretruende nær Rom.
For første gang på 50 år utnevnte man en militærdiktator.
Valget falt på Fabius Maximus.
Tillat meg å minne dere om at Hannibals hær står 150 km fra Rom.
Vi må bekjempe dem til vi har utslettet dem.
Eller inntil vi er blitt utslettet.
Betviler du det romerske folks ære og mot?
Faktum er at Trebia kostet oss 20 000 menneskeliv.
Vi mistet en konsul og 15 000 soldater ved Trasimenosjøen.
Vi er i ferd med å tape.
Og hvis vi fortsatt søker åpen kamp, vil Rom bli tilintetgjort.
Tiden er kommet for å være ubarmhjertige.
Ikke bare mot fienden, men mot oss selv.
Vi må innse våre feil og revurdere strategien.
Hva foreslår du, Fabius?
At vi nekter ham den ene tingen han lever for:
Kamp.
Vi bekjemper Hannibal best ved ikke å kjempe mot ham.
Han har en stor hær, men den består av mange folkeslag-
-det kan skapes splid mellom ved å kutte forsyningslinjene...
...og ved å utsulte troppene hans. Ved å sparke hæren hans i magen.
Det er en feigings taktikk, ikke en soldats.
Skal den mektige romerske hær ty til barbariske taktikker?
Jeg vil la den romerske hær gjøre hva som helst-
-for å beseire denne Hannibal en gang for alle.
På reisen sørover-
-hadde sykdom rammet meg verre enn noen fiende.
-Tror de at de kan knekke oss? -De vet at en sulten hær er svak.
Vi må lokke dem til å angripe oss.
-Hvor blir det av legen? -Han er på vei.
Vi trenger ikke åpen kamp. Brenn ned romernes hus.
Og avlingene deres. Alt som gjør dem trygge, skal forvandles til aske.
Med unntak av Fabius'.
Hans eiendom skal forbli urørt.
Hvor trygg føler han seg når alle rundt ham mister alt?
Så, Fabius, hvordan syns du det går med strategien din?
Han prøver å provosere deg. Ikke la ham gjøre det.
Det er ikke din eiendom som står i flammer.
-Infeksjonen sitter dypt. -Kan det gjøres noe?
-Dessverre. -Så la meg være.
Forsvinn.
Kommer jeg til å miste det?
Ja. Beklager.
Kanskje de vil ta det som et ondt varsel.
-Det er ikke et ondt varsel. -Naturligvis ikke.
Forstår du hva det betyr å være romersk borger, Scipio?
Det betyr at hvor du en kommer, vet folk-
-at hvis du blir krenket, kan hele Romerriket komme til unnsetning.
-Det er et unikt privilegium. -Det forstår jeg.
Denne barbaren lar enhver villmann tro-
-at Rom er noe man kan leke med.
Jeg forsnakker meg. Du er lojal mot Fabius.
Fabius er min overordnede. Kun derfor har han min lojalitet.
Fabius ydmyker Rom.
Min venn har ikke din selvbeherskelse. Tilgi ham.
Men han har muligens et interessant synspunkt.
Snakk endelig rett fra leveren, Scipio.
Du er blant venner her.
Vår nåværende taktikk får oss til å virke svake. Hannibal ler av oss.
Det er ikke en verdig politikk for Rom.
Så hvis omstendighetene skulle bli forandret...
...ville du vært for å angripe?
Ja. Under den rette ledelsen.
Godt, min venn.
Kanskje Fabius' politikk ikke er Roms politikk mye lenger.
Fabius' diktatur er snart forbi. Jeg stiller opp som konsul.
Da finner vi kanskje en annen måte å løse problemet på.
Under et halvt år senere ble Varro valgt til konsul.
Fabius' diktatur opphørte. og også hans ikke-angrepstaktikk.
Scipio ble utnevnt til tribun i det nye regimet.
Han red ut med den største hær i Roms historie-
-for å angripe Hannibal.
Sør-Italia. 216 før Kristus.
Slaget som fulgte, skulle bli et av de blodigste i verdenshistorien.
Det ser ut til å være åtte legioner. 85 000 soldater.
-Begynner du å savne Fabius? -85 000...
-Roms største hær noensinne. -Vi dreper dem alle som en.
-De er dyktige soldater. -Disiplin kan også være en svakhet.
Romerne kjemper bare på én måte. Det gjør dem forutsigbare.
Vi gir dem noe uventet og ser dem gå til grunne.
Gisco...
Du er redd. Det skal du ikke være.
Det er 80 000 romere.
Men ikke én av dem heter Gisco.
Cannae. 1. august 216 år før Kristus.
Stedet er perfekt.
Vi tar oppstilling i skråningen. Der er vi beskyttet av elven og åsen.
Der kan ingen overraske oss eller falle oss i ryggen.
-Det er jeg ikke så sikker på. -Vi er dobbelt så mange som dem.
Vi samler troppene og pløyer gjennom sentrallinjen hans.
Så får vi se hva barbaren er lagd av.
Jeg er bare bekymret for om han faktisk vil kjempe.
Han kommer nok til å kjempe.
Hannibals leir. 2. august 216 år før Kristus.
Vi er i undertall, og de har valgt en slagmark-
-som utnytter styrken i infanteriet deres. Et klokt valg.
Men ikke så klokt som de tror.
Vi plasserer troppene våre som yttersiden av en bue.
En sterk, men fleksibel formasjon.
Mago, du har kommandoen over denne linjen.
Den linjen er uhyre avgjørende.
Romerne vil se formasjonen, men vil ikke frykte den.
De har selvtillit bare fordi de er i overtall,-
-og den lar vi dem beholde.
Deres største styrke kan også være deres største svakhet.
Like før linjene møtes, angriper Maharbal kavaleriet deres.
Fremad!
Når de ser kavaleriet vårt. vil de svare.
Uansett dine tap må du tvinge dem tilbake og skape forvirring.
Fortsett!
Vi vil lide store tap, men du må tvinge dem tilbake.
Romerne vil svare med en ny bølge av infanterister.
Roms legioner! For heder!
Vær tålmodig, bror. Vik langsomt tilbake.
Når din linje brytes,-
-blir romerne sugd inn. De vil sende frem flere tropper.
Reservestyrkene frem!
Nå vil romerne tro at de har vunnet.
La dem smake seieren...
...før våre skjulte reserver avskjærer dem på flankene.
De vil være omringet på tre sider.
Deres eneste mulighet vil være retrett.
Men så kommer ditt kavaleri og sperrer veien for dem.
Vis ingen nåde.
Cannae, Sør-Italia. Sommeren 216 år før Kristus.
Det var historiens største seier på en slagmark.
60 000 romere falt for våre sverd.
Den militære og politiske eliten ble utslettet på én dag.
En seier som overgikk Alexander og alle andres heltedåder.
Men jeg følte ingen glede.
Cannae var den mørkeste stund i den romerske republikkens historie.
På få timer hadde Hannibal så godt som utradert Rom og deres verdier.
Hans neste trekk kom til å avgjøre krigens resultat-
-og historiens gang.
Vi bør snart fortsette mot Rom.
Mine soldater kan være klare før daggry.
Vi drar ikke til Rom.
-Vi har vunnet krigen. -Nei.
Ikke før Rom er knust og styrtet i grus.
Hvorfor?
Med hvilket formål? Vi er ikke barbarer!
Rom er tvunget i kne. Vi trenger ikke legge byen i ruiner!
Vi drar ikke videre, Maharbal.
Det er over.
Så gudene har likevel ikke gitt én mann alt.
Du vet hvordan man vinner, Hannibal, men du kan ikke utnytte seieren.
Hva foreslår du at vi gjør?
Vi stiller Rom betingelser for deres overgivelse.
Cannae var Hannibals tredje store seier på romersk jord.
Ifølge krigens uskrevne regler hadde han underlagt seg Rom.
Men Rom var ikke klar til å akseptere sitt nederlag.
Jeg vil unnlate å rette en pekefinger mot noen.
Jeg vil unnlate å klandre noen.
Men én ting vil jeg si. Hvis Rom skal overleve,-
-trenger vi en ny hær med en gang.
Jeg skal senke vervealderen til 17 år-
-og senke kravene for militærtjeneste.
Og mer til.
Jeg benåder alle forbrytere og slaver som vil kjempe for Rom.
Vi må verve soldater hvor enn det er mulig.
Vi må bruke alle ressurser. Og hvis det betyr å tømme templene-
-for hellige våpen og rustninger, så gjør vi det.
-Helligbrøde! -Fornuft!
Gudene trenger ikke de våpnene. Vi trenger dem.
Ingen flere hissige slag.
Ingen flere storslåtte gester.
Vi skal male barbaren i stykker, dag for dag-
-til det bare er støv igjen av ham.
Slik jeg foreslo fra starten av.
Hovmod og stolthet har skapt den situasjonen vi er i nå.
Men denne kampen gjelder verken ære eller heder,-
-eller forfremmelser.
Det er en kamp til døden for Roms overlevelse!
De burde kapitulere.
Forventer du virkelig at Rom skal overgi seg?
Vi ferdes fritt i deres land.
Vi utrydder styrkene deres. Vi har beseiret dem tre ganger!
Rom kan ikke produsere nye soldater og ledere over natta.
Etter krigens spilleregler burde de være ferdige.
Fulgte vi spillereglene?
Bror...
-Du skal dra hjem til Kartago. -Hvorfor?
Du må overtale senatet til å sende oss flere soldater.
Vi skal erobre Italia by for by,-
-til Rom er totalt omringet og ikke tør annet enn å overgi seg.
Kartago. Høsten 216 år før Kristus.
Disse ringene har sittet på hånden til romerske senatorer-
-som allerede har falt for vårt sverd.
De er symboler på våre mange seire over Rom.
Det vi trenger nå, er flere soldater.
Slik at vi kan avslutte denne krigen en gang for alle.
Mago Barkas... Hvis romerne er så godt som beseiret-
-av din brors styrker, hva skal han med vår hjelp?
Med nye forsyninger og flere soldater vil felttoget snart være over.
Din bror lovte oss at felttoget ville være fort overstått.
Hvor lenge har det vart? Tre år.
Og hva har dere fått ut av det?
Felttoget er over.
Hannibal får ikke mer hjelp fra senatet.
Dessuten foreslår jeg at du, Mago Barkas,-
-utnevnes til leder for forsterkningene-
-som vi sender til Spania.
Vi har seiret og seiret og seiret igjen.
Men de sender forsterkninger-
-alle andre steder enn til Hannibal.
Hans fiender har for stor makt.
Deres misunnelse er større enn noen gang.
Når Spania er under kontroll,-
-vender jeg tilbake til Hannibal, og jeg tar med meg soldater.
De vender ham ryggen på grunn av hans suksess.
Hva vil de gjøre hvis han feiler?
Be for at han ikke skal feile.
Uten forsterkninger kunne ikke Hannibal tvinge Rom til kamp.
De neste sju årene var han helt isolert.
Rom. 210 år før Kristus.
I mellomtiden vokste Rom seg sterk og fostret en plan-
-som skulle gjøre slutt på krigen mot Hannibal.
-Hva er det som ikke kan vente? -Jeg har et forslag til deg.
Vi har kriget mot Hannibal i ni år.
Og du har lagt et skjold over Rom...
Hva er det du vil frem til?
Seier oppnås ikke ved skjold, men ved sverdspissen.
Fagre ord. Men den feilen ble nesten vår undergang.
Kun en tåpe gjør samme feil to ganger.
Vi beholder skjoldet du har gitt oss,-
-men sender en invasjonsstyrke til Spania.
Mens Hannibal sitter her, angriper vi kartagenerne der.
Det er det samme som han gjorde mot oss.
Og hvem skal lede denne hæren?
Er du ikke litt for ung til å lede en hær? Du kjenner reglene.
Og du vet hvordan man bryter dem.
Beklager, Scipio. Jeg tror ikke Rom vil ta den sjansen.
Men Fabius undervurderte Roms ønske om å avslutte krigen.
Og etter å ha studert Hannibal i ti år, skulle Scipio nå bevise-
-hvor mye han hadde lært.
Vi må alltid spørre oss selv hva fienden minst venter.
Og så må vi gjøre det.
Brødrene hans vil forvente at vi innleder åpen kamp, som vi pleier.
Men det gjør vi ikke.
I stedet gjør vi det Hannibal ikke maktet å gjøre i Italia.
Vi inntar hovedstaden deres.
Ny Kartago er vårt mål.
Vi lokker styrkene deres ut av byen.-
-og så plyndrer vi byen.
Vi viser ingen nåde.
Scipio herjet i Spania-
-mens den eneste mannen som kunne ha stoppet ham,-
-hadde fått ordre om å forbli i Italia, ganske så maktesløs.
Jeg ser ikke gode tider i dyrets innvoller.
Så se bedre etter. Jeg er lei av dine evinnelige dommedagsprofetier.
Skal jeg lyve?
Jeg spretter deg opp hvis det kan hjelpe meg, prest.
Hvorfor tror du ikke på innvollene?
Krigen er ikke lenger her.
I Spania vinner Scipio seier etter seier over våre provinser-
-mens vi råtner her.
Er det slik det skal ende, Hannibal?
Jeg sender bud på min bror. Han tvilte på meg, slik du gjør.
-Men sammen kan vi knekke Rom. -Senatet vil aldri...
Forbannet være senatet! Jeg adlyder dem ikke.
De feigingene skal ikke fortelle meg hva jeg kan og ikke kan gjøre.
Jeg hadde ikke sett min bror Hasdrubal på 11 år.
Jeg ba ham dra fra Spania med sin hær før å styrke min.
Og han sendte bud om at han var på vei.
Gi dette budskapet til min bror.
Håpet steg, for jeg visste at vi sammen var uovervinnelige.
Problemet var at det visste Fabius også.
Hans to hærer skal møtes i Umbria.
Bra. La oss gi ham en varm velkomst.
Ta det med ro!
-50 000 liv ligger i dine hender. -De vil følge deg.
Er det slik det skal ende?
-De vil følge deg i døden. -Jeg er Roms fiende.
Hasdrubals død slukket Hannibals håp om flere seire på romersk jord.
Scipio vendte triumferende tilbake til Rom etter felttoget i Spania.
Nå hadde han fått ambisjoner om enda mer.
Romerske senatorer, jeg takker dere.
Men det er mer heder å vinne.
Erobringen av Spania vinner ikke krigen for oss.
For å frigjøre vårt land fra Kartagos invasjonsstyrker...
...må vi føre kampen i Afrika.
I Kartago.
Angriper vi Kartago, blir Hannibal kalt hjem for å beskytte sitt land.
Og på afrikansk jord skal jeg beseire ham!
Slik Hannibal hadde truet Romerriket,-
-truet Scipio nå med å knuse Kartago.
Dette er den største krisen på 40 år.
Fienden står ved vår dør-
-og truer vår eksistens.
Vi må ta de nødvendige skritt for å sikre hjemlandet vårt.
Bør vi da ikke kalle Hannibal hjem fra Italia?
Det er i stor grad Hannibals skyld at vi er havnet i denne knipen.
Hadde han ikke dratt ut på galmannstoktet til Italia,-
-hadde han ikke svekket Spanias forsvarsstyrker-
-og gitt vår fiende så store forhåpninger.
Beslutningen om ikke å kalle hjem Hannibal utløste en katastrofe.
Kartagos styrker led et knusende nederlag i slaget ved Bagbrades.
Hannibal forble i eksil ytterligere ett år før han ble kalt hjem-
-for å forsvare Kartago og politikerne som hadde forrådt ham.
Men oddsen talte imot ham.
-Vi mister allierte til Rom. -Scipio er ikke dum.
Han bruker samme taktikk som oss. Han stjeler våre allierte fra oss.
Blant de allierte er det numibiske kavaleriet.
Hvor mange?
4000.
Da er vårt kavaleri i undertall. Det var vår eneste styrke.
Vi har bare en hær av utrente rekrutter.
-Vi har fortsatt deg. -Og jeg får god bruk for deg.
Scipio har slått leir ved Zama.
Ja.
Jeg må vite hvor mange tropper han har, og hvordan de er fordelt.
Scipios leir. Zama, Nord-Afrika. 202 år før Kristus.
Hannibals leir. Zama, Nord-Afrika.
Dyrene er unge. De må trenes.
Du har aldri sviktet meg, Vandicar.
-Vi trodde vi skulle dø, men... -De viste oss bare rundt i leiren.
De viste dere rundt?
Scipio viste oss rundt personlig.
Vi trodde vi skulle dø. At de ville drepe oss, men...
Men han, generalen deres, viste oss bare rundt i leiren.
Hva viste han dere? Hans numibiske kavaleri?
Ja. Det var det første romeren viste oss.
-Det tror jeg gjerne. -Tilgi meg...
Dere gjorde det dere fikk ordre om å gjøre. Gå tilbake til avdelingen.
Hva prøver han å gjøre? Vil han skremme oss eller lokke oss i kamp?
Jeg vet ikke.
Jeg vil snakke med ham.
Hannibal og Scipio møttes ansikt til ansikt på sletten ved Zama.
Dette slaget er formålsløst, Scipio.
Jeg har alltid ønsket å forstå deg.
Å forstå en begavelse som tar så store sjanser.
Derfor overrasker det meg at Hannibal vil stikke halen mellom beina.
Rom vil ikke tro sine egne ører.
Alt for mange er døde allerede.
En meningsløs slakt av gode soldater på begge sider kan unngås.
Nei.
Er det noe jeg har lært, er det at en krig må avsluttes. Helt.
-Den lærdommen kan jeg takke deg for. -Du kan takke meg for alt du er.
Var det ikke for meg,-
-ville du noensinne blitt hærfører? Jeg har skapt deg.
Du skapte behovet for meg. Det er ikke det samme.
Hvis du hadde inntatt Rom, ville vi ikke stått her nå.
Du avsluttet ikke krigen da.
-Så nå gjør jeg det. -Ikke gjør det personlig.
Det har vært personlig siden du satte din fot på romersk jord.
Da skal historiens gang bli avgjort i morgen.
Slaget fant sted ved Zama. 150 km sør for Kartago.
På 16 år i krig mot Rom hadde ikke Hannibal tapt et eneste slag.
Hannibals hær talte 50 000 soldater-
-mot Scipios 30 000.
Hans 80 krigselefanter skulle storme det romerske infanteriet.
Men Scipio forutså hendelsene. Da elefantene kom brasende,-
-åpnet romernes linjer seg-
-og trakk dyrene inn i dødbringende korridorer.
Elefantene som overlevde, snudde og trampet ned sine egne soldater.
Alle mine fiender hadde hatt en svakhet jeg kunne utnytte.
Jeg var kløktigere, sterkere og utholdende enn dem alle.
Men ikke Scipio.
Scipio hadde etterliknet min strategi og kopiert min taktikk.
Og nå så jeg hvor godt han forsto meg.
Han lot kavaleriet han hadde tatt fra meg, besegle vår skjebne,-
-akkurat slik vi gjorde mot dem ved Cannae.
Ved Zama brukte han alt han hadde lært av meg,-
-til å knuse meg.
Du må redde deg selv. Redd deg selv mens du er i live.
Da vil de aldri føle seg trygge, og det vil være håp for Kartago.
Hannibal flyktet fra Zama.
Krigen var over. Rom hadde vunnet.
19 år senere.
Men så lenge Hannibal var i live. kunne ikke Rom hvile.
Til slutt sporet de ham opp i Bithynia nord i Tyrkia.
Men Hannibal ville aldri la Rom få gleden av å drepe ham.
Tiden er inne til å befri romerne fra denne forhatte gamle mannen.
Fabius reddet Rom.
Han døde før Hannibals nederlag ved Zama.
Mago ble aldri gjenforent med sin bror.
Han døde til sjøs før Zama.
Scipios politiske karriere ble aldri så stor som hans militære karriere.
Han døde kort tid etter Hannibal.
-Er det alt? -Ja, general.
Jeg skrev bare hva han fortalte meg.
Jeg vet det.
Men hvis noen skal skrive den mannens historie,-
-skal det være romerne.
Hannibals krig hadde nær styrtet Romerriket i grus.
Men fordi han ikke inntok Rom etter slaget ved Cannae,-
-lyktes det ham aldri å sette inn dødsstøtet.
Trusselen han utgjorde, tvang Rom til å handle.
Med tiden ble de den statsmakten som skulle erobre-
-ikke bare Kartago, men store deler av den kjente verden.
Selv etter hans selvmord spøkte Hannibal i romernes bevissthet.
Et smertefullt minne. En tung skygge.
Roms verste mareritt.