Tidigare i "Dexter":
Om du eller slynan försöker paja, bryr jag mig inte vem jag skadar...
Låt oss inse det, Paul. Du har varit ett problem. Dags att försvinna.
Det är Paul. Han bröt mot lagen. Polisen hittade honom hög på heroin.
Han är tillbaka i fängelset.
-Herre jävlar, fingertoppar! -Han började bli hårdhänt...
...tills han såg denna. Sen blev han tänd, bad mig att ta av fejkhanden.
Han målade mina naglar i olika färger.
-Mint? -Halstabletter.
Jag hörde dem klicka mot hans tänder... Den jäveln älskade dem.
Jag var förvirrad, för att jag älskar dig.
-Jag älskar dig. -Jag älskar dig också.
-Aj! -Vad har hänt med din läpp?
Jag hade en olycka med ett verktyg i verkstaden.
Hallå!
-Ta det lugnt. -Ambulans. En kille blev knivhuggen.
Jag har aldrig behövt konceptet Helvetet. Men finns det, är jag där.
Samma bild rusar genom huvudet, gång på gång.
Jag var där.
Jag såg min mors död.
Ett begravt minne, glömt i alla år. Det klättrade in i mig den dagen.
Det har varit med mig sen dess. Min mörka passagerare.
Du borde fokusera på mig, kompis.
Jag vill verkligen ta den jäveln som gjorde det här mot Batista.
-Hallå. Mår du bra? -Ja. Jag är okej.
Jag är bara orolig för Angel. - Vet vi hur det är med honom?
-Han opereras fortfarande. -La Guerta är där.
Jag hatar att känna mig hjälplös.
Ska du inte skämta om att du ska trösta mig med sex?
Vår vän har blivit knivhuggen. Han kanske dör.
Assistent Morgan!
-Vad tror du, Dex? -Han kämpade emot.
-Bra gjort, Angel. -Spåret här...
En jämn blodström. Han hade lite tid, försökte komma undan innan...
...innan han föll.
Så mycket blod...
Vad är det som händer med mig?
Det är inte sant. Det är dig jag ska träffa.
-I egen hög person. -Jag pratade precis om dig med nån.
Det kittlar. Sluta inte.
-Det skulle jag inte drömma om. -Du är så annorlunda den här gången.
Ömsint. Jag trodde att du skulle börja perva dig med min stump igen.
Det var faktiskt din defekt som räddade dig första gången.
-Räddade mig från vad? -Sant konstnärskap.
Budskapet i mina verk ligger inte i själva produkten...
...utan snarare i presentationen.
Det skrynkliga skinnet på din handled är ganska anskrämligt.
Du behöver inte vara ett svin.
Jag är ledsen. Jag menade inte att såra dig.
Om sanningen ska fram, är jag tacksam att du finns.
-Du är min flyktplan. -Flykt från vad?
Polisen. På grund av dig blev jag tvungen att skynda på mitt projekt.
Jag behöver en distraktion. En nyligen styckad kropp brukar funka.
-Vänta! -Kämpa inte emot. Det hjälper inte.
Jag trycker ihop din halspulsåder. Det skär av syret till din hjärna.
Om cirka tio sekunder är du medvetslös.
-Rudy här. Lämna ett meddelande. -Du har väl gått och lagt dig.
Eller så har du somnat framför "Xena", vilket gör dig till en tönt.
I vilket fall, ring när du hör det här. Jag saknar dig.
-Han opereras fortfarande. -Så du kommer inte hit i kväll?
-Nej. Jag kan inte. -Du måste väl vara där för din vän.
-Jag har inte berättat för barnen. -Om Angel?
Om Paul. Att han är i fängelset igen. De tror så gott om honom nu.
Okej.
Vet du vad? Fokusera på Angel, du. Vi kan prata om det här senare.
De kommer ut nu, jag måste sluta.
Angel har allvarliga inre skador. Han har förlorat mycket blod.
Men operationen lyckades.
Det verkar som att vår kille kommer att klara sig.
Jag vet att jag borde stanna, delta i gruppkramandet.
Men jag kan inte fokusera. Jag hålls fången av ett minne.
Jag måste få veta vad det betyder.
Morgan! Vad fan är det för fel på dig?
-Jag måste vara nånstans. -Jaha.
Det måste vi alla. Men du fick nyss veta att din vän överlever.
Får det dig att känna nånting? Någonting alls?
Ta bort din jävla hand.
-Precis vad jag alltid trott. -Visst.
Fyller julen med kroppsdelar...
Fan... Precis vad jag behöver.
-Hej. -Du fick väl inte mitt meddelande.
Jag körde förbi och såg din bil.
-Jag kan gå. -Kom in! Så får du se hur jag bor.
Du anar inte hur mycket jag behöver det här. Du känns bra.
-Och kall. Du är iskall. -Stanna, då. Håll mig varm.
Det här med Batista har påverkat dig, eller hur?
Angels dotter var där.
Det måste vara tufft. Dotter till en polis...
-Precis som du. -Ja.
Jag minns hur det var, att ge pappa en hej då-puss.
Alltid rädd att det skulle bli sista gången.
Ska vi inte åka från stan över helgen? Bara vi två.
Vi måste prata.
-Jag sitter ju här. -Nix.
Tiden måste vara rätt.
Okej.
Det får vänta. I alla fall tills vi fångat svinet som högg Batista.
Jag varnar dig: jag kan vara väldigt envis. Jag måste från stan.
Och jag måste ha dig med mig.
Jag måste sova. Det blir inte lätt, jag är helt uppstressad av det här.
Tja, som tur är för dig, så har jag det perfekta botemedlet.
Min kärleksfulla famn.
Och... Jag har en liten grej som kan hjälpa dig att sova.
-Så liten är den inte. -Jag menade valium.
-En fördel med att jobba på sjukhus. -Vin och valium?
-Jag kommer att vara helt hjälplös. -Du läste mina tankar.
-Ser man på! -Saknat mig?
Dig och kakorna bakom din rygg.
Det här måste vara viktigt. Jag har inte sett mycket av dig det senaste.
-Hur är det med Gene? -Bra och dåliga dagar.
-Han började nyss med strålningen. -Han är en bra kille.
-Inte så bra på bridge, dock. -Harry och Gene blev så arga...
...varje gång Doris och jag sopade banan med dem.
-Kan du gräva fram en mapp åt mig? -Visst. Har du ett datum?
Inte precis. Det är brottsplatsen där Harry hittade mig.
Jag önskar att jag kunde hjälpa dig...
Men allt från så länge sen ligger i lådor i stadshuset.
Och som du ser sitter jag upp till du-vet-vad i urinrapporter, så...
Det är kommissarien.
Camilla, minns du nånting?
Det jag minns är att din pappa brydde sig nog för att ta hem dig-
-och ge dig en kärleksfull familj.
Låt inte kommissarien vänta.
-Vem hittade kroppsdelarna? -Jag, under granen.
Jag trodde att personalen från i går skojade, tills jag hittade huvudet.
Jag sa åt honom att inte röra nåt, men han lyssnar aldrig.
-Såg ni något ovanligt tidigare? -Några trasiga prydnader vid granen.
Vem skulle göra nåt sånt här, så nära jul?
-Grinchen. -Du är så jävla rolig, Max.
Som om nån kommer att komma hit nu.
Tack för ert samarbete.
Det suger att vara nisse.
-...vi behöver visuell övervakning. -Jag kom så fort jag kunde.
-Kvinnligt offer, styckat i bitar. -Frysbilmördaren, redan?
Ja. Och efter blodbadet, får vi se hur intendenten tar hand om detta.
James, ta Dexter till brottsplatsen. Och kan nån stänga av snömaskinen?
-Din syster kan hjälpa dig. -Var det där sexuell spänning?
-103. Samma siffror som på hotellet. -Vet vi nåt om vad de betyder?
Vi har talat med numerologer, kodknäckare. Inget, de behöver mer.
Först vänder han min värld in och ut, med en karneval av blod.
Nu lämnar han det här åt mig. En lugnande oas i min förvirrings öken.
Det stämmer inte.
Brottsplatsen är ren på avtryck. Ho ho ho, ännu en död hora.
Nån har varit stygg. Vill du sitta i mitt knä och säga vad du önskar dig?
Han är tillbaka. Jag vill inte ha en brännande känsla när jag kissar.
Det här känns inte rätt. Kroppsdelar utspridda bland julklapparna.
Trasiga prydnader. Det är inte hans vanliga, noggranna stil.
Det verkar jäktat. Slumpmässigt.
Det kanske förklarar varför vi inte kan hitta en av händerna.
-Vad är det? -Det ligger nåt under torson.
God jul, Miami.
Varför slår frysbilmördaren till igen?
-Att svara nu vore spekulativt. -Tror ni att det har nåt samband...
...med hur er avdelning skötte fiaskot med Neil Perry? Sir!
"Ni grep fel man. Ni fick världen att tro att jag är en usel amatör".
"Jag är väldigt, väldigt arg. Som betalning för era misstag..."
Stoppa bandet. Titta på hennes tårar, de rullar uppåt.
-Herregud... -Den jäveln har henne upp och ned.
Det är så han tömmer dem på blod. Han hänger upp dem som kött.
Snälla... Nej, snälla...
-Stäng av. -Jag skickar bandet på analys.
-Inspektör Doakes. Ni för befäl. -Kommissarien har hand om fallet.
Inte längre. Vi har inte lyckats fånga honom, och nu hånar han oss.
Vi behöver fräscha idéer.
-Jag går och pratar med honom. -Nej, gör som han säger.
Polismästaren har honom på kroken. Det sägs att han ska få kicken.
-Så du bara går med på det här? -Om jag blir hans efterträdare...
-Jag är på sjukhuset. -Trekantsmackor med jordnötssmör.
Har pappa sagt om han kommer på julafton eller juldagen?
-Jag saknar honom. -Pappa kan tyvärr inte komma i år.
-Var är han? -Han...
Han är tillbaka i fängelset, eller hur?
Han ville säga hej då, men det fanns inte tid. Han älskar er så mycket.
Jag glömde min mattebok.
-Vi kan skriva ett brev till honom. -Allt är ditt fel.
Du kan åtminstone låtsas att du vill vara här.
-Det var du som ville ha tacos. -Ja, så att vi kunde prata om Rudy.
Han har uppfört sig konstigt. I går sa han att vi måste prata.
-Det är aldrig bra. -Tack för det.
Jag har bara tänkt på det här hela dagen.
-Kan du prata med honom åt mig? -Titta, här kommer Rudy.
-Jag ringde honom visst. -Dex. Deb sa inte att du skulle med.
-Hon har haft mycket att tänka på. -Fan, jobbet. Jag måste gå.
Här, ta min. Förlåt.
Vad har du gjort med läppen? Har Deb fått in en högerkrok?
-Verkstadsolycka i morse. -Såret håller redan på att läka.
Sa jag...? Jag menade i går morse. Jag jobbar för mycket.
Det var nog inte för min läpp som Deb ordnade det här lilla samtalet.
Hon är rädd att det är trubbel i paradiset.
-Hon har fel. -Varför måste ni då prata?
Jag har börjat tänka på helheten.
Kan tänka mig hela livet med henne, du vet.
Nej, jag vet inte.
Men jag vet att Deb fallit för dig. Hårt. Om du sårar henne...
-...så sårar du mig. -Nåt åt det hållet.
-...han är stark. -Han är trött på att lyssna på er.
Hej, du... Vi har varit så oroliga.
Hade jag vetat att du skulle in i samma rum-
-hade jag sett till att bli knivhuggen tidigare.
Jag hämtar läkaren.
Nej. Vad gör du? Läkarna sa att du hade tur som lever och har en lever.
Bra att jag har två, då.
Bra att du bestämde dig för att bli polis.
Säg att ni tagit svinet som förstörde en av mina bästa skjortor.
Vi har inga ledtrådar. Såg du något alls?
Nej.
Han var bakom mig. Jag kände bara bladet stickas in.
Det hände så fort.
Nina... Hur länge har Nina varit här?
Hon var först på sjukhuset. Hon har varit hos dig hela tiden.
Min mor mördades inför mina ögon.
Logiskt att jag valde ett liv av att söka efter mening i blod.
I det enda minnet jag har av henne är hon täckt av det.
Jag behöver veta fler detaljer.
-Har du hittat nåt på skjortan? -Du borde se det här.
-Körde jag från sjukhuset för det? -Droppen matchar inte sårmönstret...
...eller stänket från skjortan. Den är på insidan av kragen där bak.
-Tror du det är angriparens blod? -Vi vet att Batista kämpade emot.
Kör DNA:t. Har han begått brott förr kanske vi får en träff.
-Jag har sänt ett prov till labbet. -Då kör vi i gång.
Ta hit monitorn.
Tråkigt att Matthews fråntog dig fallet.
En desperat mans sista andetag. Saker kommer att förändras här.
Och jag glömmer inte din hjälp.
"Jag är väldigt, väldigt arg." Nej, snälla!
-Jag kan inte se det här igen. -Håll ögonen på monitorn, bara.
-Vänta, vad var det där? -Kameran vickar uppåt.
Titta. Det där, mina vänner, är ett enormt nedfrysningsaggregat.
-Han behöver kyla, det visste vi. -Titta vad långt det är till taket.
Rummet är större än vanliga frysrum. Förmodligen specialbyggt.
-Ska vi leta i affärsområden? -Nej. Bostadsområden.
-Tror du att han byggt det hemma? -Han plockar upp fnask.
Jag har jobbat på sedlighet. De smarta går aldrig nära ett lager.
Hur vet vi att han inte drogar sina offer, och för dem till ett lager?
Inga offer visar spår av narkotika.
Finns det nåt bättre sätt att fånga nån än att få in henne i sitt hem?
Eskortservicen sa att mötet skedde vid hörnet Brickell och Coral Way.
Kroppen hittades i Biscayne Mall.
Vi gör ett rutsystem. Vi fokuserar på hushåll som drar mycket ström.
Har vi lite tur... fångar vi den här jäveln.
Vart är du på väg? Du skulle ringa mig efter lunchen med Rudy.
-Han skickade det här SMS:et. -"Komm och segla i väg med mig."
Det här är väl bra? En romantisk helg.
Vad sa han till dig? Vänta, berätta inte.
Han kanske vill överraska mig. Om jag inte ska veta. Ska jag det?
Okej, berätta. Nej, gör inte det.
"Vi måste prata." Vem säger så, om inte nån ska dumpas?
Han tror att jag ska ställa till en scen.
Jag låter mig alltid såras...
-Han vill bli en del av familjen. -Va?
Vänta... Ska han fria?
Jag måste till biblioteket, men vi pratar om det här senare.
Herregud...
Herregud!
Jag uppehåller mig inte vid det förflutna. Låter mysteriet bero.
Inga detaljer. Bara suddiga bilder som rusar förbi.
Men min vän där ute vill få fokus på minnena.
-Det vill jag också. -Metro News, 1972 till 1973.
Tribunes arkiv...
10.3.
103. Samma som hotellet. Samma som Tomtens stuga.
Det är det här han hela tiden velat att jag ska hitta.
Blunda...
Titta inte...
Laura Moser. Min mamma.
Inte konstigt att jag känt mig så avtrubbad. Hade jag haft känslor-
-skulle jag varit tvungen att känna...det här.
3:e oktober 1973. Laura Moser och tre till, styckade med motorsåg.
En knarkhandlare gillade inte att de stal.
Förste polis på plats var Harry Morgan.
Ett så grovt brott, ändå finns ingen mapp i stadshuset. Konstigt.
Tycker du inte? Vad i rapporten ville Harry inte att jag skulle se?
Varför nämnde inte tidningarna en treårig pojke på brottsplatsen?
Camilla...
-Jag måste veta. Jag behöver mappen. -Den existerar inte längre.
Jag förstörde den, dagen din adoption gick igenom.
-Jag gav din far ett löfte. -Varför då, för att skydda honom?
För att skydda dig.
-Han skulle aldrig be dig göra det. -Din far var en god man och polis.
Men det han såg i containern förändrade honom.
Du lämnades där i dagar, svältande. I blod, fem centimeter djupt.
-Ja? -Dex, Cody har rymt.
-Jag har letat överallt. -Ring polisen. Jag kommer strax.
Camilla. Jag måste få veta sanningen.
Grabben...
Låt det här vara.
-Jag kan inte bara sitta här. -Polisen sa att du måste stanna här.
-Grannarna letar. Vi hittar honom. -Ja, men en polisbil i hela Miami?
Tänk om nån galning plockat upp honom på gatan.
-Det är mitt fel alltihop. -Vad pratar du om, raring?
Jag borde ha hört Cody kliva upp ur sängen. Jag är hans storasyster.
Hör du, titta på mig.
Det är inte ditt fel, okej?
Kan du hämta vatten till Dexter?
Jag borde ha väntat mig det här. Cody blev så arg-
-när jag berättade att Paul är tillbaka i fängelse.
Paul... Det är torsdag i dag, va? Jag tror att jag vet var Cody är.
Hej. Behöver du nån som knuffar på?
-Det är i dag du ska möta pappa, va? -Han kommer.
Jag är ledsen, men han kommer inte tillbaka. Inte på länge.
Vi pratar om det hemma, okej?
Efter alla lögner Harry lämnat åt mig, vill jag också rymma.
Han vill inte titta på mig. Jag är inte i fängelse, men ändå skurken.
Du berättade inte sanningen om deras far.
Jag berättade att Paul är i fängelse.
Du berättade var han är, men inte vem. Han är fortfarande samma-
-knarkande, hustrumisshandlande bondlurk. Det borde få höra.
Du är inte förälder. Man gör vad som helst för att skydda sina barn.
Vakna. Du skyddar inte dem, du skyddar Paul.
Jag måste få hem dem.
-Nån är på gott humör. -Polismästaren och rådet...
...såg inte glada ut i morse. De är i Matthews kontor sen två timmar.
-Tror du han får lite smisk just nu? -Bara han är på väg ut genom dörren.
-Säg att det där inte hände. -Det hjälper med fjäsk.
-De bokar nog tid för fika. -Maria, vakta din rygg.
Han kommer att sikta in sig på dig nu.
Låt honom försöka.
-Wong, fixaren. Tackar. -De hade inte "Road And Track"...
-Bäst att det där är äppelmos. -Rädda dig själv, Wong. Stick.
Du måste skoja. Två med dubbelt kött?
En man måste äta.
Du är så söt när du är irriterad.
-Ser jag ut som att jag skojar? -Inte nu, nej.
Varför gör du alltid så här? Skojar om viktiga saker?
Jag... Jag är ledsen.
När jag kommer hem ska jag äta vad du vill. Inga skämt, inga klagomål.
När du kommer hem?
Jag trodde att, så som det har gått för oss...
Jag trodde att du förlåtit mig.
Det är klart att jag förlåter dig.
-Jag förlät dig för länge sen. -Okej, då fixar vi det här.
Det här kan bli en andra chans för oss.
Vad är det?
Du gjorde det du gjorde.
Det var tufft.
Men det fick oss att inse sanningen.
Vi mådde jättedåligt. I åratal.
Vill du överleva det här, och gå tillbaka till att vara olycklig?
Kanske. Tänk om jag gör det?
Du kommer alltid att vara Auris far. Jag kommer alltid att tycka om dig.
Jag kommer alltid att finnas här för dig.
Men vårt äktenskap är över.
-För all del, Tom. Kom in. -Maria.
-Låt oss prata lite. -Jag hörde att prövningen gick bra.
-Du måste vara glad. Men nu... -Låt mig komma till saken.
Alla missöden de senaste månaderna. Att vi inte tagit frysbilmördaren.
Tony Tucci. Även Neil Perry.
Perry var ditt misstag. Inte mitt.
Alltihop är resultatet av en dålig kommandostruktur. Det är mitt fel.
Tja... Jag är glad att du säger det.
Det krävs en stor man för att erkänna sina misstag.
Polismästaren gav mig tillstånd att omstrukturera avdelningen.
Med omedelbar verkan är du inte längre min kommissarie.
Jag vet att det måste vara jobbigt.
Snälla, det här är löjligt.
-Du vill inte göra det här. -Med din status hos kubanerna?
-Jag är en hjälte för dem. -Din ersättare har redan valts ut.
Hon heter Esmee Pascal. Från Fort Lauderdale, riktigt lovande.
Pascal? Haitisk-amerikanskan? Som blev skjuten i tjänsten förra året?
Ja. Hon är visst en riktig hjälte.
Om du tror att jag tänker hålla tyst om det här, är du galen.
-Städa ur kontoret i kväll. -Vänta dig ett samtal från facket.
-Du får alltid plats som assistent. -Och min advokat också!
Det här är fan inte över, Tom! Ditt satans jävla as.
-Det är inte sant... -Hur mår du?
Hur fan ser jag ut? Jag minns knappt hur jag kom hit.
-Vi måste prata om en sak. -Du får ingen ursäkt från mig.
Sitt ner, jag är inte klar. Astor och Cody är i andra rummet.
Tog du hit dem?
Jag vet att det blir svårt, men du måste förklara varför du är här.
Jag har ingen jävla aning varför jag är här.
Vill du leva i förnekelse, så. Du får aldrig träffa dina barn igen.
Vänta. Rita, vänta.
Jag har kämpat så hårt för att vinna tillbaka dem. Om de ser mig här...
-...förlorar jag dem för alltid. -De är det enda bra från vårt äktenskap.
Jag vet att du älskar dem. Vill du ha ett riktigt förhållande med dem-
-måste det bli med den far de har. Inte den far de önskar att de hade.
Du bedrog mig. Krossade mitt hjärta, och mina ben.
Jag tog det, så att de slapp.
Jag ger dig chansen att ställa det till rätta. Inte för min skull.
-För deras. -Jag vet inte vad jag skulle säga.
Säg att du betalar för dina misstag.
Det är en värdefull läxa. En du aldrig lärde dig.
Hur blir det?
Okej.
-Pappa! -Hej!
Det här går fort. Det fanns en droppe blod-
-på baksidan av din skjorta som inte var din. Jag måste kolla din nacke.
Så länge det bara är nacken du kollar, så.
Hur är det med dig och Rita?
Inte så bra, faktiskt. Vi pratade och jag tror jag gjorde henne ledsen.
Vad trist.
-Vissa är menade att leva ensamma. -Dex, kompis. Ensamhet suger.
Förlåt.
Tandmärken. Du skadade definitivt killen.
Bra. Hoppas att jag bröt hans näsa.
Eller åtminstone gav honom en fläskläpp.
-Angel, har du träffat Rudy Cooper? -Ja, jag var förbi hans kontor.
Trevlig kille. Hur så?
Rudy ljög om att han skadat läppen på morgonen. Jag var distraherad.
Men nu har han min fulla uppmärksamhet.
-Är du här i kväll? -Ja, vi jobbar med frysbilsmorden.
-Jag blir kvar hela natten. -Så du ska inte åka i väg med Rudy?
Jag ville möta honom i hamnen. Men det här är hemma tills vi är klara.
-Bra. -Bra? Nu kan han inte fria.
-Varför är det bra? -Bra att ni gör framsteg här.
Jag vet att hon är säker i kväll. Då hinner jag kolla upp min egen teori.
-Vi har definierat sökområdet. -Bra. Vi börjar i kväll. Du tar...
-Är det han? -Ja, hur visste du det?
Du fick ditt fåniga smil igen.
Svara du.
-Hej. -Hej, hur blir det?
-Jag är lite upptagen. -Okej. Du svarade inte på mitt SMS.
Får jag njuta av ditt sällskap i helgen? Det är bara två dagar.
Jag vet, men vi har fått ett genombrott i frysbilmördarfallet.
Så snart vi får fast honom, så ska vi tillbringa hela veckan i helgen.
-Du kommer inte att bli av med mig. -Okej. Middag, då?
Du måste ju äta. Så varför inte middag med mig?
På yachten jag står på. Jag har hyrt den.
Jag hade hoppats på ett par trevliga dagar, men vi kan få en kväll ändå.
Och så måste vi ju prata om det där...
-Jag kanske kan ta en timme. -Jag kan jobba med en timme.
Jag menar en riktig, inte en av dina vi-kan-ju-lika-gärna-ha-sex-timmar.
Okej. En riktig timme. Uppfattat.
Okej, jag tar mig härifrån så fort jag kan. Vi ses snart.
Att tro att Rudy anföll Batista är orimligt. Han är kärleksfull.
Han kom med stekar till mig.
Det där är ohövligt. Varför behöver kärleksfulle Rudy ett industrilås?
Och en övervakningskamera?
Och hur får jag nu tag på hans DNA?
Vid såna här tillfällen önskar jag att sanningen var mer åtkomlig.
Och mindre...mogen.
Men Harry lärde mig att lita på min magkänsla. "Folk ljuger", sa han.
"Men din instinkt sviker dig aldrig."
Blod från en skadad läpp, kanske?
-Knulla mig! -Din regel tillåter inte sådant.
-Har du gjort allt det här? -Det har jag faktiskt.
-Gillar du det? -Jag gillar.
-Det gör det här svårare att säga. -Säg inte att du ska åka.
Jag är ledsen. Det tog en halvtimme att komma hit, jag måste vända.
Herregud... Vänta!
Jag är tvungen. Jag hade tänkt vänta tills vi var ute på vattnet, men...
...nu kör vi.
Jag vet att det här verkar gå fort. Men jag känner...
...att jag väntat hela livet på dig.
Nu när du är här, vill jag inte att du ska gå.
Debra Morgan, vill du gifta dig med mig?
Jag visste det, fan i mig.
-Ja. Ja, ja. Men... -Nej! Stanna på "ja."
Nej... Ja, ja. Men låt oss sakta ner.
Låt mig njuta av det här. Jag vill vara med dig. Det är ett ja, men...
Okej. Jag fattar. Inte egentligen, men jag kan jobba på det.
-Jag får väl ändå bära ringen, va? -Ja, men... Det finns ett villkor.
Jag vet att du måste åka till jobbet. Men vi måste fira.
-Ett glas champagne. -Rudy, jag...
Man kan inte lämna sin, typ, fästman på en yacht med oöppnad champagne.
Bara ett glas champagne. För att fira.
Sen kan du åka och rädda Miami från frysbilmördaren.
Det kan jag leva med.
Hallå, jag behöver de här testade mot varandra. Det är lite bråttom.
Ursäkta mig. Hej.
Hallå. De här två, testa dem mot varandra. Nu.
-Det är Deb. Gör det. -Hej, jag måste prata med dig.
Jag är i byggnaden.
Yachten är otrolig. Jag visste inte att du gillar sånt här.
Du har mycket att lära om mig. Var det telefonen som ringde?
Ja. Storebror. Jag lät svararen ta det.
Bra. Jag vill ha dig för mig själv.
Så, låt skålandet börja. För...
...det som följer härnäst.
Du dricker ju inte.
Det smakar mint. Det är inte så sexigt, har det visat sig.
-Vad är det? -Inget.
Bara dåliga minnen.
Just det. Det var den enda ledtråden frysbilmördaren lämnade, eller hur?
Ja.
-Vänta, hur visste du det? -Jag gör inte ofta misstag.
När jag gör det, plågar de mig.
Jättekul.
-Din champagne blir varm. -Vet du vad jag har velat fråga dig?
Hur kunde du inte förstå vem jag var?
Du är ju polis.
-Det är inte roligt. -En riktig snut...
...skulle åtminstone känna av närvaron av den hon jagar.
-Eller hur? -Du gör mig illa.
Jag visade aldrig den bästa delen av min lägenhet. Jag byggde det själv.
Ett frysrum.
-Varför gör du det här? -Det svåra var att få dig på båten.
De andra kunde jag bara betala. Men till slut...
...gjorde du det lätt. Du är så desperat att bli kär.
Du måste se det här. Obduktionen på offret i tomtens stuga.
Kolla. En arm var kortare än den andra.
Det fick mig att börja tänka. Vår man är inte klantig, han är precis.
Hennes vänstra handled var fem centimeter kortare än den högra.
Varför skära av mer på vänstra sidan?
För att vår tjej... Vår tjej var amputerad.
Jag kollade hennes läkarregister. Hennes vänstra hand var fejk.
Mördaren skar av extra handled, så att vi inte skulle se stumpen.
Då Batista blev skuren, hade han en ledtråd från ett fnask med en hand.
Gissa vad ledtråden handlade om.
-Frysbilmördaren. -Mitt i prick.
-Är du säker? -Ja. Proven är från samma person.
Hallå. Mår du bra?
-Du. Var är min syster? -Hon stack för nån timme sen.
Hon skulle ju inte gå nånstans.
Centralen, det här är Dexter Morgan. Tillkalla min syster på radion.
Ledsen, sir. Hon har varit utom räckhåll i en halvtimme.
-Det är Deb. Gör det. -Var fan är du?
Jag måste prata med dig. Träffa inte Rudy förrän du fått tag på mig.
Ring mig när du hör det här.
Missat samtal: DEXTER
Översättning: Arnar Jonsson www.btistudios.com