I tidigare avsnitt:
Två skattletare mötte en ohygglig syn-
-då de hittade en begravningsplats i havet utanför Miamis kust.
Följande ska ingå i teamet...
Vi ska samarbeta. Först identifierar vi liken.
Jag heter Dexter Morgan. Hoppas ni att de ska tala?
Det gör de alltid. Man måste bara ställa rätt fråga.
Harry hade rätt, inget förblir dolt. Kanske inte ens jag.
Borde jag oroa mig för Pascal? Du har haft jobbet.
-Om hon åker, tar vi in dig. -Jag tänker inte bevärdiga rykten.
Du måste linda in handleden, så att du inte skadar dig.
Förlåt.
Vi ser till att du får den hjälp du behöver. Jag ska stötta dig.
Jag heter Dexter, och jag vet inte vad jag är.
Alla där inne har varit med om mycket värre saker än du.
Det betvivlar jag.
Masken glider av. Folk som inte betydde nåt börjar bli viktiga.
I armén ingick du väl i nån specialstyrka i Haiti?
Där är min stödperson.
Just när tidernas värmebölja drar in får även jag det hett om öronen.
Utredningen om Bay Harbor-slaktaren är på vecka tre. Lundy vägrar säga:
"Den här killen är duktig. Jag ger upp."
-Dexter... -Behöver du hjälp?
Flytta på dig, bara.
-Förlåt. Mamma kommer, som du vet. -Det vet jag.
Vi har inte träffats på länge, så jag vill ha det fint. Sist blev vi osams.
-Hon kom inte överens med Paul. -Liksom många andra.
Men hon är nog beredd att gå vidare.
Hon hörde att Paul dött och ville ge sitt stöd. Det låter väl lovande?
Absolut.
Du kommer att gilla henne. Hon är en stark kvinna.
Det ska jag minnas om nåt behöver lyftas.
-Det är för varmt. -Förhoppningsvis blir det svalare.
-Kunde du sova i natt? -Fler mardrömmar?
-Var det spöket eller alligatorn? -Bay Harbor-slaktaren.
-Hjärtat... -Han skulle aldrig göra dig illa.
Jag ska berätta en hemlighet. Min syster, som är hemlig ninjapolis-
-säger att han bara dödar dumma. Och du är ju inte dum, eller hur?
-Då är det ingen fara. -Klä på dig, så får du frukost.
Det gör mig så arg att det finns ett odjur där ute som skrämmer min son.
-Jag måste åka till jobbet. -Jag hoppas att de tar honom i dag.
Jag hoppas att de gör honom illa. Ha det bra.
Bestäm dig.
I paranoida ögonblick fruktar vi att alla pratar om oss. Så lever jag.
Jag hör inte vad de säger, men det är inget snällt.
Vi har identifierat de arton hela kropparna. Tretton är förbrytare.
-Organiserad brottslighet? -Nej, och inga är knutna till gäng.
Men alla tretton har åtalats för mord eller misstänkts för mord.
-Då finns det ett mönster. -Vi kan bara inte tyda det.
Jag tycker att vi ska gå ut med det.
-Vad då? -Att seriemördaren bara dödar avskum.
-Goda människor har inget att frukta. -Men det är bara...
Det är vår enda ledtråd. Vi måste tala tyst om den.
I går kväll sköt en man sin son, som han trodde var Bay Harbor-slaktaren.
-Stan är i kaos, Frank. -Jag förstår att du vill lugna folk.
Då förstår vi varandra.
-Jag är slaktaren på spåren, Dex! -Skitsnack... På riktigt?
Jag vägrar tro att Vince Masuka är den som ska få mig på fall.
Men jag vet att förnekelse är första reaktionen inför en förestående död.
Jag måste ta reda på vad Masuka vet.
Men jag måste vara lugn, samlad och fokuserad.
Dags att besöka min stödperson. Jag behöver hjälp.
-Hej. -Hej! Ett ögonblick.
-Jag hoppas att jag inte stör. -Nej, jag är glad att du ringde.
Ett ögonblick, bara. Se dig omkring.
Jag tänkte åka och skaffa lite konstnärsmaterial. Går det bra?
-Vill du följa med? -Visst, jag har lunchrast.
-Varför äter de på varandra? -Vet inte. Fråga dem.
-Gillar du värmen? -Jag föredrar luftkonditionering.
Jag älskar den. Det känns som om hela världen skulle kunna explodera.
Angenäm tanke. Finns det en konstnärsbutik här?
-Har du missbrukat? -Vad då? Jaha...
-Nej. Jag är helt drogfri. -Men titta här!
Jösses, vad gör...?
Kom, då.
Tänker du hjälpa till, eller?
-Det där var lite konstigt. -Om du är drogfri, varför ringde du?
Jag är så stressad på jobbet...
Jag hoppades få tips om hur man kan hantera sina begär.
-Det finns inga enkla tips. -Jaså? Jag förstår.
-Nån kommer att höra det. -Det tror att det är vinden.
-Vi skulle skaffa konstnärsmaterial. -Det är precis vad vi gör.
-Jag arbetar med funnen konst. -Stulen konst, snarare.
-Brukar stödpersoner göra sånt här? -Jag vet inte. Det är första gången.
Men var inte orolig. Jag har haft mängder av stödpersoner att lära av.
Du vet väl att jag jobbar för polisen?
-Om vi åker fast kan du visa brickan! -Jag har bara ett laminatkort.
-Kan vi prata om det jag ringde för? -Visst.
Behöver du hjälp?
Berätta nu.
Varför missbrukar du?
Varför?
-Det är bara sån jag är. -Och vem är du?
Jag är en...
...dålig människa.
Du har ingen aning om vem du är, va?
Dexter, det här är Dexter. Jag ska låta er lära känna varandra.
Det verkar överflödigt.
Första steget är att acceptera sig själv.
-Är det inte att erkänna problemet? -Och då måste man känna sig själv.
Det blir vår första uppgift. Du ska erkänna dina mörkaste hemligheter.
-Det är nåt fel på honom, Harry. -Du vet varför.
Det kan väl inte skada att testa honom, eller hur?
Hallå? Ja.
Vänta lite...
-Jag måste tillbaka. Nytt lik. -Hur många gånger har du kört den?
Så maken hette Barnes...
-Vad har vi? -Hej, Dexter.
Offret blev skjutet. Alicia Barnes, 36.
-Ni lär vara slaktaren på spåren? -Kanske.
-Hon grälade med maken Curtis i går. -Masuka var ganska uppspelt.
-Ingen vet var maken är. -Vad har de hittat?
Kan vi koncentrera oss på det här?
Visst. Mördaren stod där ni står, inspektör Doakes.
-Två skott i bröstet... -Jag ser bara ett hål.
Så nära är de. Skickligt skjutet.
Kulorna gick ut i nästan identisk bana av stänket att döma.
Avslutningsvis sköts hon i huvudet.
Hon blev "moçambiquad". Trippelknäppt.
Fan! Det här är nog Curtis Barnes.
Här är han i Somalia, Afghanistan. En rysk granat, en kurdisk dolk.
-Antagligen från Saddams palats. -Vad är det du säger?
-Den jäveln är från specialstyrkorna. -De som brukar vara så fredliga.
-Var inte uppkäftig. -Vi är i visst i din värld, James.
Ja, det här fallet tar jag.
Välj ett lik.
Välj ett lik var. Det är här vi löser fallet.
Vi har tretton misstänkta mördare - och så de här herrarna.
Robert Thatcher, städare, inte med i brottsregistret.
Marcus White, bärgare. Inte med i brottsregistret.
Och det här är...
Oscar Sota.
-Vem är han? -Mariningenjör i hamnen.
Medlem i Saint Tarsicias kyrkoråd. Gift, älskad och ansedd.
Men han låg i en säck i havet bland tretton mördare. Varför?
-När vi vet det har vi kommit långt. -Jag tar honom. Oscar Sota.
-Varför styckades han? -Lätthanterligare så.
Eller för skojs skull.
Man mördar inte så här många av nödtvång. Man måste gilla det.
Okej.
Toppen. I morgon, då.
-Barnesfallet? -Ja, det var en kompis från armén.
Curtis Barnes lär vara kvar i Miami.
Det förvånar mig bara att du har en "kompis".
Tydligen ingick både Barnes och jag i rekognosceringsdetachementet.
-Killarna som går in först av alla. -En vapenbroder.
Jag fick kontakt med en kille från Curtis enhet. Han vill prata med mig.
Här är blodrapporten. Inget konstigt, men var försiktig.
Skotten kom från exakt samma vinkel. De avlossades nog på under en sekund.
Det är mycket skickligt skjutet.
Morgan?
-Jag vill att du testar skjortan. -Är det blod?
-Inget blod. -Jag kan mest blod.
Det är en lukt. Det luktar som en kvinna.
-Vilken del? -Vem kan identifiera den åt mig?
Det är nog Masukas område. Be honom.
Tack.
Ju mer upptagen Masuka är, desto bättre för mig.
Jag skulle utan att tveka skicka hem pizza och horor till honom.
Då är allt uppackat.
-Det lilla sovrummet är tystast. -Det är bara kul att vara här.
-Du är alltid välkommen. -Är jag? Jag undrade det.
Det är väl klart.
Jag har inte bjudits hit på flera år.
Jag trodde inte du ville komma. Du och Paul...
Inte hade jag låtit det hålla mig borta från barn och barnbarn.
-Men det gjorde du. -Det är ingen idé att klandra nån.
Det är bara att ta igen det.
Hej!
-Det här är min mamma. -Gail, trevligt att träffa dig.
Detsamma, Dexter.
Jag har alltid varit bra på att ta föräldrar.
Hemligheten är att se dem som varelser från yttre rymden.
Era tyger är oss okända...
Era sedvanor fascinerar mig...
Nå, Dexter. Berätta allt om dig själv.
Jag är nu er svurna fiende, onda kvinna.
Jag är kriminaltekniker på Miamipolisen...
-...och mycket förtjust i din dotter. -Bra svar. Det är jag med.
-Du har uppfostrat henne väl. -30 år inom skolan. Jag kan barn.
-Och en viss ung man vägrar äta. -Jag är inte hungrig.
-Han är rädd för slaktaren. -Men han tar ju bara dumma.
Jag var dum i dag. Jag kastade en boll på Tommy Alvarez.
Det var inte så dumt. Och Bay Harbor- slaktaren gör ändå inte illa barn.
Absolut inte. Du är säker.
-När ska de ta den där killen? -De jobbar så hårt de kan.
Om han bara ger sig på brottslingar borde de låta honom vara.
Han har mitt samtycke.
Kanske missbedömde jag er, o vise.
Mord
-Jaså? -Hans syster avslöjade allt.
Hon tror att han dödade föräldrarna. Arvet tillföll honom.
-Bra jobbat. -Vad blir det i kväll?
-Kinesiskt, italienskt? -Jag har faktiskt avtalat ett möte.
-Menar du en dejt? -Det kan man kanske kalla det.
Ser man på. Ny i stan och får redan ragg.
Det är en vän som har ordnat träffen. Man måste gå ut och ha kul ibland.
-Jag rekommenderar dig detsamma. -Ja, men med våra arbetstider...
Jag menar allvar. Avsätt lite tid för det. Det är bra för jämvikten.
Ska bli.
-Är allt bra? -Ja, det är bara...
-...en sak på jobbet. -Kan du hantera det?
Jag besökte min stödperson under lunchen.
-Hur gick det? -Så där. Hon är lite konstig.
-Hon tar lätt på de tolv stegen. -Det verkar osmart att hitta på egna.
Det kanske är för att det är första gången hon är stödperson.
Du kanske borde prova nån annan.
Huvudsaken är att jag blir bra igen.
Kanske nån äldre, som är som du. Mer...manlig.
Ja, kanske det.
-Hej. -Hej.
-Kommer du ihåg mig? -Ja. Tjejen som inte gillar tejp.
-Debra. -Jag heter Gabriel.
-Har du tränat klart? -Ja.
Vad sägs om att ta ett glas?
-Oftast bjuder damen på middag först. -Sluta prata och ta av dig byxorna.
-Är du alltid sån här? -Nej. Jag har inte haft sex sen...
Sen när då?
Är allt okej? Vi behöver inte göra det här.
Så du är kinky?
Nej, den jag hade sex med senast försökte döda mig.
"Vem är Bay Harbor-slaktaren?" Herregud...
Folk är ju besatta av honom. Som Deb med sitt förbannade löpband.
Tänker du sluta nån gång?
-Du skulle ju vara hos Rita! -Förlåt. Förlåt.
Fan.
God morgon.
-Det blev lite konstigt i går kväll. -Nej... Det var mörkt.
Ögonen hann inte anpassa sig. Jag såg bara skuggor.
Var vänlig och glöm de där skuggorna.
Vad är det där genombrottet i utredningen?
-Alger. -Alger?
Masuka hittade mikroskopiska alger i säckarna där kropparna låg.
Alger i havet... Där ser man. På vilket sätt hjälper det?
Det finns 100 000 arter. Masuka tror att han kan lokalisera mördarens båt.
Han ska ta dit nån marinbiolog. Tänk att nåt så litet kan lösa allt.
Jag måste åka. Vi ses på stationen.
Jag förstår inte. Algerna borde komma från havet där jag dumpade offren.
Nåt undgår mig. Det gillar jag inte.
Jag förstår att ni vill skydda er makes namn, mrs Sota.
Men med er hjälp kan vi fånga en seriemördare.
-Ni har inte berättat nånting. -Det finns inget att berätta!
Mord
Maria?
-Ska du åka och träffa Curtis kamrat? -På Blue Wing Marina.
-Har du förstärkning? -Visst. Helikoptrar och allting.
-James... -En mordmisstänkt är försvunnen.
Det här är hans vän. Jag ska bara prata med honom.
Alla andra misstänkta har ett kriminellt förflutet.
-Alla har knutits till mord. -Oscar mördade ingen.
-Varför blev han mördad, då? -Han kanske avslöjade seriemördaren!
Så er man var ingenjör och hemlig brottsbekämpare?
-Är du klar? -Ni måste berätta vad han gjorde.
Du är klar.
Hallå?
-Doakes? -Ja.
-Du vill nog inte säga ditt namn. -Jag heter Curtis Barnes.
Vi har tydligen gemensamma vänner. Alla säger att jag kan lita på dig.
-Du kan lita på mig. -Jag behöver bara 48 timmar.
Jag får lift till Kuba, men mina papper dröjer lite.
-Vad är det du begär? -Fördröj utredningen.
Får jag ställa en fråga?
Ja...
Dödade du din fru?
Ja. Jag dödade Alicia.
Vänd dig om. Vänd dig om, för fan!
-Lägg ner pistolen och vänd dig om! -Aldrig.
-Hur gick ditt möte i går? -Ja, du vet...
-Jag följde ditt råd. -Mitt råd?
Att gå ut och ha lite kul. Fick mig värsta ligget.
Jaså? Jaha.
Jaha... Alltså...
Jag brukar inte ragga upp främlingar på gymmet.
Gymmet?
Rädda mig, annars skjuter jag mig.
-Du skulle nog bara missa. -Tack.
Min dejt...var förskräcklig.
Jag hämtade henne och åkte förstås vilse.
Hon babblade om nån yogimästare. Redan när vi kom slet jag mitt hår.
-Jag beklagar. -Det var bra att påminnas om att...
-...jag inte borde dejta. -Det är klart att du borde.
Nej. Det är enkel matematik.
Ett riktigt bra förhållande får man bara en gång i livet.
Jag har redan haft mitt.
Lundy.
Du hittade visst några alger som kan klara upp fallet. Vilken sorts alger?
Kiselalger.
-Eukaryota alger. -Om jag ändå var mer nördig.
-Eukaryota? -Manny får förklara.
Han ska studera dem i sitt eget labb.
-Marinbiologer är såna primadonnor. -Kan du visa?
-Masuka? Kom. -Åh nej, den där galna häxan...
Vad fan är det här? Du skulle hitta en lukt. Hur jävla svårt är det?
-Lukter är inte... -Det luktar som en annan kvinna!
Varför känner du inte lukten? - Han förstör mitt liv!
Och ni låtsas som ingenting!
Esme... Kom.
I såna stunder är jag glad att jag saknar känslor.
Man ska aldrig ta med sig sin smutstvätt till jobbet.
Vi kan stå här hela jävla dagen. Lägg ner pistolen.
Vi har båda varit rangers. Betyder inte det nånting?
Om du inte hade varit det, hade jag redan skjutit dig. Du dödade din fru.
Det var inte meningen.
Du gjorde det.
-Är du gift? -Nej.
-Varit? -Förut.
Hon dumpade dig, eller hur?
Tröttnade hon på att du slog hål i väggarna?
Och vaknade och skrek om nätterna?
Skrek hon: "Du måste skaffa hjälp!"
Då skickar hon dig till nån läkare. Men du går inte.
Du vet att det inte finns nåt botemedel mot sån skit.
Till slut står hon inte ut längre och säger bara...
"Adiós."
Stämmer det?
Du har fel.
Jag lämnade henne.
Varför då?
Jag var rädd att jag skulle döda henne annars.
Vi åker ut med båten.
-Varför skulle vi det? -Vi skulle slippa värmen.
Den sköna havsbrisen...
-Vi kan gå mot Kuba. -Nej.
Bara tills vi ser land. Jag kan simma sista biten.
Det är ingen idé. Du följer med till stationen, Curtis.
Nej. Jag vill inte sitta i fängelse. Det var inte meningen att döda henne.
Det är enda vägen härifrån.
Kan jag inte få dig att överväga det?
Inte en chans.
Det var ju synd, för som sagt...
-...vill jag inte sitta i fängelse. -Lägg ner pistolen!
Tvinga mig inte!
Din jävel.
-Tänker du berätta hur du mår? -Bra.
-Kom igen, Dex. Öppna dig. -Väldigt bra?
Ansträng dig. Vad pågår inne i ditt huvud?
Vad tänker du?
Jag är rädd att vi är...färdiga. Du och jag.
Menar du allvar? Gör du slut med mig?
Jag vill nog inte svara på fler frågor.
Dexter, allt du tror är rätt är fel.
När han ställer en fråga tänker du ut ditt svar och säger motsatsen.
Vi sätter i gång, bara. Blir du arg när lärarna säger vad du ska göra?
Nej.
-Är du ofta uttråkad? -Nej.
-Har du nånsin dödat ett djur? -Nej. Aldrig.
Jag måste åka tillbaka till jobbet.
Tack. För allt.
-Jag hörde om Pascals sammanbrott. -Hon har varit hårt pressad.
-Du gör det fortfarande. -Vad då?
-Försvarar henne. -Hon är min överordnade.
Jag kan ha missbedömt dig, Maria.
Du kanske är mer än en politisk varelse.
-Du kanske är en riktig polis. -Det är ju det jag har sagt.
Du är chef för mordroteln igen med omedelbar verkan.
Tack.
Kvinnornas ställning har just kastats tillbaka 20 år. Det får du vända på.
Där ligger det, som en enorm vit val. Min Moby Dick.
Den här värmen... Jag orkar inte längre.
Jag sätter mig i bilen, annars smälter jag fan.
Det är precis vad som måste hända med mina hädangångna vänner.
-Lila, vad gör du här? -Hej. Vet du, Dexter...
Jag har tänkt på det här med att du gjorde slut.
Jag tror inte att det ligger i ditt intresse.
Jag är trött och varm och måste åka.
-Ge mig en till chans. -Du kan inte hjälpa mig.
Jag är som jag är och det kan ingen ändra på.
Vad du än tror att du är, så behöver du inte vara det.
Där misstar du dig.
Sluta döma dig själv. Ingen är alltigenom god eller ond.
Du får bara lita på mig.
Vad är du så jävla rädd för?
Du gör dig till ett odjur för att slippa ta ansvar.
"Jag kan inte låta bli, jag är ett odjur. Klart att jag gjorde så där."
Det är ynkligt och patetiskt! Och det gör mig förkrossad.
Tror du inte på odjur? Tror du inte att det finns onda människor?
Jag ska visa dig ondska.
Nå? Vill du att jag ska öppna en?
Joseph Cepeda.
Får jag känna?
Okej.
Det var inte det här jag hoppades på.
Jag har aldrig sett nåt liknande.
Är du inte äcklad, bestört, skräckslagen?
Det är...
...otroligt.
-Men den som gjorde det här... -...är en människa som jag - och du.
Alla är goda - och alla är onda.
Jag trodde aldrig att nån skulle se mig som jag är, men hon ser mig.
Hon vet det inte, men hon tittar bakom masken utan att skygga.
Jag är imponerad. Jag vet inte hur du lyckades, men bra jobbat.
-Jag låtsades bara vara nån annan. -Fortsätt med det.
Läkaren såg inte ens odjuret i dig.
Inte odjur, men du har ju de här mörka begären.
Hur som helst, bra jobbat.
Trots all press lyckas hon få mig att vara tillfreds med den jag är-
-och det jag är.
Så...
Ses vi snart?
Ja.
Jag finns här för dig.
-Jag har redan berättat allt. -Jag vet. Jag är ledsen.
Jag kom för att be om ursäkt.
-Du var mycket oförskämd. -Ja.
Det var skamligt av mig att vanhedra minnet av er make.
Tack.
Vi har haft det tufft. Jag begär inte att ni bryr er om det, men...
Alla de här kropparna... Jag har aldrig sett nåt liknande.
Mördade, styckade...
Enda sättet att försona mig med det var att tänka att de förtjänade det.
Att de var onda. Jag borde inte ha låtit det gå ut över er.
Känner ni?
Brisen som kommer in från havet?
-Det är skönt. -Ja. Äntligen blir det svalare.
-Trevlig kväll. -Vänta...
Min make...
...gömde vapen i väggarna. Jag kan visa.
Jag har aldrig brutit mig in på min arbetsplats, men det är svåra tider.
Sophämtare kan vara så vårdslösa.
Bay Harbor-slaktaren borde avlönas av staden. Ge honom tjänstebil-
-och all ammunition han behöver. Äntligen rensar nån upp i Miami.
Det är mer än jag kan säga om våra politiker.
-Hej, Debra. -Hej.
-Jag är ledsen för i går kväll. -Var inte det.
Vi kanske kan...göra om det?
Vad säger du om en riktig dejt? Du vet, med kläderna på.
Skulle vi prata och lära känna varandra?
Det låter bra. Passar lördag?
-Visst. -Jag hämtar dig klockan åtta.
Psykologen Sandy Ramos ska hjälpa oss att förstå Bay Harbor-slaktaren.
Ond seriemördare eller det godas hämnare?
Det här är sista gången. Bertrand?
-Kom igen. Det menar du inte. -Jo, det gör jag.
-Jag kan inte träffa dig mer. -Vänta... Nej.
Jag förstår inte, Maria. Hon är redan borta. Det är slut.
Vi behöver inte smyga längre. Nu är det du och jag.
Precis som vi ville.
Nej, Bertrand. Sluta.
Sluta, sluta!
Gå tillbaka till Esme.
Är det så nu?
Du får tillbaka jobbet, och nu behövs jag inte längre?
Spela inte offer. Du visste vad som gällde.
Du är allt en känslolös bitch.
Du ska inte säga nåt! Du är svinet som knullar en annan kvinna.
Våga bara döma mig, skitstövel!
Du vet inte ett skvatt om mig.
-Jag tror att jag missbedömde Lila. -Är du säker?
Hon är udda, men hon är nog den bästa stödpersonen...för mig.
Om hon hjälper dig att vara drogfri, så...
Vem är det här? Robin Hood, kanske?
-Nej, jag är slaktaren! -Jag gjorde den åt honom.
-För att motverka mardrömmarna. -Du anade nog inte att du kan flyga.
Har jag missbedömt Lila? Ingen aning.
Men hon hjälper mig att se mig själv på ett nytt sätt.
-Han är bra, den där. -Jag vet. Jag hade tur.
En riktig skådespelare. Han döljer nåt. Jag är säker.
Om vi hittar Nitzschiasläktet rör det sig om en sötvattenshamn.
Algerna kan även avslöja föroreningar i vattnet. Då kan vi avgränsa...
Fan!
För första gången känner jag att framtiden kan bära med sig nåt annat.
Jag kanske lurar mig själv, men den risken tar jag.
Jävla sophämtare. De förstörde kylanläggningen.
-Kropparna är en enda rosa sörja. -Vad fruktansvärt!
De är helt förstörda.
-Och du som tog hit en marinbiolog. -Ja. Han kräktes.
Tur att stenarna inte påverkades. Lundy bad oss att ha dem separat.
-Stenarna? -Ja. Algerna vi hittade på stenarna.
Slaktaren hade dem som tyngder. Han tog dem nog där han har båten.
-Skulle inte kropparna undersökas? -Nej, det är stenarna som gäller.
Manny tog dem till sitt labb. Om en vecka kan vi avgränsa ursprunget.
Det är märkligt att uppleva nån sorts hopp för första gången i livet-
-samtidigt som jag funderar på bästa sättet att bli avrättad på.
Men här är jag.
Översättning: Erik Swahn www.btistudios.com