I tidigare avsnitt:
Vad gjorde du med Yates?
Han har ett ärr på samma ställe som mordoffren.
Höga klackar passar inte in i gärningsmannaprofilen.
Han kan ha bytt metoder.
Ni har hittat en hjälte.
-Det är Janet Thorton. -Blir allt bra med henne?
Jag lämnade av henne på sjukhuset.
-Det är dina patientjournaler. -Låt bli.
"Han har inbillat sig att känslorna för systern är äkta."
Håller du mig undan från Deb? Vill du se vad jag ska göra?
När Yates är död vill jag aldrig se dig mer. Förstår du det?
-Vad gör dig galen? -Familjeskit.
Inget är mer skit än familjen.
Du är lik din far. Harry hade samma tvivel om Dexter.
Koden är en teori. Vad Dexter har gjort... Nej, vi.
Jag kan inte leva med det här.
-Tog pappa livet av sig? -Ja, med hjärtmedicinen.
-För att han hade skapat ett monster. -Jag fattar.
Men han gjorde inte tillräckligt.
Vi kommer ingenstans om ingen av er säger nåt.
Debra, försökte du döda både Dexter och dig själv?
Ja, men sen räddade jag honom.
"Räddade"? Det hade du inte kunnat utan att försöka döda mig.
Min son blev nästan föräldralös. Vem skulle ha tagit hand om honom?
-Jag vet inte. -I hela mitt liv...
-...har jag försökt skydda dig. -Om det är så här du skyddar...
Ingen är perfekt! Tror du det är lätt att vara din bror?
Du varken lyssnar eller förstår. Jag har gått som i en dimma...
Nej, jag fattar inte! Har du inte hört nåt hon har sagt?
Jag är korkad på det sättet.
Så när min syster försöker mörda mig fattar jag inte det.
Det är sant som hon säger.
Lider man av posttraumatiskt stressyndrom tänker man inte klart.
Det hon har gått igenom har varit för mycket för henne.
Debra har upplevt ett sånt kaos att hon inte såg nån annan utväg.
Jag fick veta att pappa tog livet av sig på grund av dig, vad du är.
Jag var för helvete traumatiserad.
Och att döda oss båda löste ju allt.
Du förbiser från nåt viktigt, Dexter.
Hon försökte döda er bägge. Det var då hon nådde botten.
Men ytterst så räddade hon dig.
Och det var hennes första steg mot att läkas.
Det är ett gott tecken för din syster.
Kanon.
Jag så jävla glad för din skull.
Nu ska jag fånga seriemördaren jag jagade innan du försökte döda mig.
-Och det är ju allt jag är bra för. -Låt bli.
Dra åt helvete bägge två.
Glöm inte att skriva ner det här.
Jag har aldrig sett honom så arg.
-Det var inte bara ilska. -Inte det?
Han är sårad. Dexter är djupt sårad av det du gjorde.
Han är inte den enda.
Vem behöver familjerådgivning?
Familjen är en börda.
De lägger sig i. De irriterar.
-Får jag titta på tecknat? -De stör.
Du ska ju till skolan.
-Jag vill se tecknat. -Skolan.
-Yates kan ha lämnat Miami. -Har du planer för kvällen?
Jag är inte säker.
-Lämna ett meddelande. -Det är jag. Kan vi prata?
-Harrison, äpple eller banan? -Banan.
Cassie kanske kan komma och äta middag.
-Visst. -Här, menar jag.
-Varför då? -För att ni kom överens.
-Fem minuter tecknat. -Nej. Du ska klä på dig.
Säger du ja? Till middag i kväll?
-Två minuter tecknat? -Vi förhandlar inte. Nu.
-Klockan 20? -Snälla, snälla, snälla?
Visst. - Harrison, sista varningen.
Jag måste sticka.
För första gången är jag glad att Deb är borta.
Jag låser in mig på labbet och lyssnar inte på nån.
Vi måste till mötesrummet.
-Nu? -Det vore bra.
-Du undrar nog varför jag ler. -Det undrar jag aldrig.
Jag har en dotter.
-Lät nån sig befruktas av dig? -Jag donerade sperma.
-Finns det en kvinnlig du? -Ja, Niki. Du visade in henne.
-Snyggingen? Lägg av. -Jojomän.
-Kom den vackra flicka från dig? -Ja.
-Är du säker? -Ja, hon hade alla papper.
Och jag undersökte ett hårstrå. Hon är tveklöst en Masuka.
Stackars barn.
Tänka sig, Dex, att vi är pappor bägge två.
Fina nyheter, Vince.
Allt är säkert lugnt, men när det dyker upp familjemedlemmar så där...
-Vad menar du? -Ibland är de bara ut efter nåt.
-Pengar, bostad, en njure. -Eller så vill de döda en.
Batista är hos Janet Thorton, kvinnan som lämnades på sjukhuset.
Hon kan äntligen prata igen.
Hon överlevde. En trofé mindre för Yates.
Det är jag som håller i mötet.
Norma Rivera hade sex med nån innan hon mördades.
Vår teori är att den hon hade sex med är mördaren.
Dexter, hittade du nån med hjälp av sperman?
Inga träffar i några av våra system. Mannen i fråga har aldrig gripits.
-Hade hon inga försvarsskador? -Det stämmer.
Det var antagligen ingen våldtäkt. Hon kände mördaren.
-Hennes ex, då? -Han är inlåst i Orlando.
Vi förhörde personalen på hennes arbetsplats.
De trodde att hon hade haft en affär med chefen, Ed Hamilton.
Han skaffade advokat när vi ville prata med honom.
Vi fixade tillstånd för att begära ett dna-prov.
-Tror ni Hamilton dödade Norma? -Vi undersöker det.
Gamla, rika gubbar vill inte att folk vet att de ligger med hembiträdet.
Dexter följer med mig och Miller till Hamilton.
Han som kidnappade Janet heter Albert Yates. Vi har hans adress.
-Jag åker dit med en enhet nu. -Han är inte hemma.
Då sätter vi i gång.
Har du tid? Du lät Quinn hålla i mötet.
-Ja, hur gick det? -Bra.
-Jaså? Fint. -Är han ditt nya befäl?
Det har jag inte bestämt än.
Jag brukade hålla i möten. Jag är redo för mer ansvar.
Fint att veta. Tack.
Du vet väl att familjen Hamilton är goda vänner med Miamipolisen?
Visst.
Visa respekt. Hamiltons eventuella snedsteg-
-är inte lika viktiga som att lösa fallet.
-Jag förstår. -Fint.
Vi ska träffa mr Hamilton.
Mr Hamilton, de här poliserna vill prata med er.
Tack, Claudia.
Sa inte advokaten att jag inte pratar med er?
-Vi ska bara ta ett kindprov. -Ett dna-test.
Vi har tillstånd. Samarbetar ni inte måste vi gripa er.
Varför behöver ni mitt dna?
Vi undersöker om ms Rivera hade sex med er innan hon mördades.
Det behövs inte.
Norma och jag hade en affär.
När min fru upptäckte det fick hon sparken.
En bedragen maka. Var det frun?
-Visste er fru om det? -Hur upprörd var hon?
Min fru har varit hos sin syster i Atlanta i två veckor.
-Då hann ni hälsa på ms Rivera. -Nej. Ja.
Jag hälsade inte på henne.
Hon kom hit för att hämta saker, och en sak ledde till en annan.
Vi hade sex den dagen...
...men hon levde när hon stack.
-Besökte ni inte henne senare? -Nej, jag var här hela dagen.
-Där är Hamiltons son. -Kan nån bekräfta det?
-Pappa, vad händer? -Gå in.
-Ska jag ringa nån? -Nej. Gå in, sa jag.
Okej.
-Ursäkta. Var var vi? -Har ni bevis på att hon gick?
Övervakningskamerorna. De visar att hon kom och gick ensam.
Jag skulle aldrig skada Norma.
Jag älskade henne.
Älskar han sin son?
Det är Deb.
Tusan också.
Är det du som är dna-killen?
Jag är rättsteknisk analytiker. Specialist på blodspår.
Var du på stället där Norma Rivera mördades?
-Ja. -Vad visade din analys?
Att hon slogs ihjäl.
Är det konfidentiellt?
Det är ett slöseri med tid att utreda min pappa.
-Han är ett as men ingen mördare. -Vilken vittnesbörd.
Det blir inte bättre än så i min familj.
Ännu en lycklig familj.
Om du försöker fly har jag ihjäl dig.
Det här är dr Vogels telefonsvarare. Lämna ett meddelande.
Det är Debra, jag...
Jag måste prata med er.
Jag kommer förbi.
Gravarna är märkta med rosenbuskar.
Yates tidigare offer. Han ville ha dem nära.
Vi har hittat tre kroppar hittills. Alla låg under en rosenbuske.
-Är det där tre till? -Säkert.
Vilken sjuk jävel. Källaren är en tortyrkammare.
Dex, kom och kolla.
Alla offer har brutna tår.
Och benen i dem verkar ha brutits ett efter ett.
Det här benet hade börjat läkas.
Hur länge höll han dem fängslade? I veckor?
Antagligen. Han bröt deras tår, en efter en...
Och sen avslutade han med ett enda hugg i bröstet.
Vi tror det här är ett av de första offren, Kendall Jaynes.
Hon har saknats sen 2008.
Han begraver offren med väskor och leg.
Och kolla här: Alla har kvar sin vänstersko.
Jag gillar fötter, men det här är ju stört.
Deb, vill du ha tillbaka ditt jobb? Vi behöver dig. Vi har sex lik.
Jag vill prata med Dexter.
-Deb, det här är inte... -Vogel har förts bort.
-Vad menar du? -Nån har brutit sig in. Hon är borta.
-Har du ringt henne? -Flera gånger. Inget svar.
Det är Yates. Han är kvar i Miami. Jag borde ha dödat honom.
-Jag vill hjälpa dig. -Nej.
-Förra gången gick det inte så bra. -Nu handlar det inte om att döda nån.
-Det är farligt. -Ja. Vogels liv står på spel.
Jag vet att du avskyr mig, men kan vi tänka på Vogel nu?
Jag avskyr dig inte.
Varför lät du mig inte drunkna?
Jag såg bilen försvinna under vattnet...
...och jag visste att du skulle dö.
Jag kunde inte tänka mig ett liv utan dig.
-Blir allt som normalt nu? -Det var aldrig normalt.
Jag måste göra det. Jag måste hjälpa till.
Vi måste hitta Vogel.
-Polisen borde få veta det här. -De letar redan efter Yates.
Här är hans arbetslogg. Det här är alla hus han har jobbat i.
-En del av dem står kanske tomma. -Det perfekta gömstället.
Det är många ställen att leta på. Vi behöver polisen.
De hjälper oss utan att veta om det.
Markera adresserna på en karta. Gör inget utan mig.
-Du litar fortfarande inte på mig. -Jag vill inte att du ska bli skadad.
Vem är killen?
Vilken kille?
AJ, det här är allvarligt.
-Killen som bröt sig in hos mig! -Han är min vän.
Jag gillar inte att han rotar i mina saker.
-Det förstår jag. -Bra!
AJ, jag tror jag vet vad det här handlar om.
-Du klandrar mig för din operation. -Den här lilla grejen? Nej då.
Jag gillade att få en bit av hjärnan bortskuren. Vem skulle inte det?
Du hade en skada i det limbiska systemet-
-och jag trodde att den orsakade din våldsamhet.
-Jag försökte bara hjälpa dig. -Och det funkade ju jättebra!
Vilken fantastisk läkare du är.
Jag ville bara ditt bästa. Det gör jag fortfarande.
Är det därför du bussade din vän på mig?
Jag bad honom skydda mig.
-Du borde ha låtit mig vara. -Det ska jag.
Du har framfört ditt budskap. Du behöver inte fortsätta.
Gör du det tillfångatas du och hamnar i fängelse eller nåt värre.
Min vän letar efter dig.
Bra! Jag ser fram emot när han hittar mig.
-Jobbet står mellan dig och mig. -Jaså?
-Förstör det vår vänskap? -Är vi vänner?
Ursäkta? Vi är från mordroteln. Oroa er inte, ni har inte gjort nåt.
-Vad heter ni? -Armando.
Jag heter Quinn. Det här är Miller. Ett mord begicks här nyligen.
-Titta här. -Såg ni honom på eftermiddagen?
-Si, jag såg honom. -Kan ni peka ut honom?
-Är ni säker? -Han hade en Porsche. Det märks.
Kan ni följa med till stationen och bekräfta att ni såg honom?
-Jag kan komma senare i dag. -Bra.
Fråga efter mig i receptionen.
Toppen. - Tar du hans uppgifter?
Hej, vad händer?
Nån har sett Zach Hamilton hos Norma runt tiden då mordet begicks.
-Sonen? Det var oväntat. -Det tycker jag också.
Jag underrättar Matthews. Han har varit på mig om fallet.
Vad pinsamt.
Varför sökte du upp mig nu?
Delvis för att jag flyttade hit för att plugga.
Och utöver det...?
Min mamma gick bort. Jag är ensam nu.
-Jag beklagar. -Tack.
-Var din mamma aldrig gift? -Nej, det var bara vi två.
Sen hon gick bort har jag känt mig rätt ensam.
-Jag är glad att du sökte upp mig. -Jag också.
-Du, då? Är du fortfarande singel? -Ja.
-Var bor du? -Jag har ett hus i Coconut Grove.
Snitsigt. Är du rik, eller?
-Tja... -Du kör säkert en Ferrari.
-Vad får det lov att vara? -Kaffe, tack. - Niki?
Kan jag få en dubbel cappucino och en muffins? Och en burrito, tack.
Jag glömde väskan i bilen. Kan du betala?
-Jag betalar nästa gång. -Självfallet. Jag bjuder.
Kan du ha ost i min burrito? Tack.
Yates har installerat kabel-tv och internet i hela Miami.
Även om jag bara kollar hus han jobbade i nyligen tar det dagar.
Om han ens befinner sig i nåt av dem.
Nu när han har Vogel, med tanke på vad han gör...
Batista borde vara klar med pengaspåret. Det kanske kan hjälpa.
Jag sitter i telefonkö. Kom in.
-Hur går det för dig? -Jag fick hans kreditkortshistorik.
Han har inte använt kortet, så det leder ingenstans.
-Betalar han kontant? -Ja.
Är han på flykt måste han ta ut pengar från banken eller bankomater.
Jag ska få uppgifter om bankkontot. Jag pratar med banken.
-Ska jag faxa kvittona till er? -Ja. Tack.
Goda nyheter?
Han tog ut pengar nära Morningside Park...
-...två gånger de senaste dagarna. -Då kan han vara där nånstans.
-Vi skickar enheter. Vi tar honom. -Ja.
Vi hade ett vittne som såg Zach runt tiden för mordet.
Nu minns han ingenting.
Det är inte ovanligt.
Jag tror nån mutade honom. Zach har rika föräldrar. Det verkar rimligt.
-Finns det andra vittnen? -Nej.
Men jag förhör ungen, och han ska erkänna.
Slöseri med tid. Advokaterna hindrar honom från att prata.
-Han dödade henne. -Det vet du inte.
Ditt enda vittne ändrade sig. Du har inget fall.
Hittar du nåt konkret har du mitt fulla stöd.
Till dess får du låta killen vara. Det är onödigt att skaffa fiender.
Särskilt när man försöker bli befordrad. Fattar du?
-Vad letar vi efter vid parken? -Bra fråga.
Vi ska ta reda på vad det är för hus. Lägenheter och kontor går bort.
-Och varför...? -Jag kan inte.
Okej. Jag fattar. Du och brorsan har hemligheter.
Kolla där. En riktig kund.
-Jag ska väl gå... -Det är min vän.
Fint. Hoppas han ska ha en tjänst.
-Vad är det? -Jag ville se var du jobbar.
-Här är det. -Fint.
-Kan vi prata i fred nånstans? -Visst.
-Vad händer? -Jag vill att du ska kolla upp nån.
-Men du jobbar ju på polisen. -Jag vet.
-Det är personligt. -Okej. Vem ska vi stalka?
-Det är en familjemedlem. -Dem vill man inte veta allt om.
-Jag behöver veta. -Okej. Ge mig ett namn.
Niki Walters.
-Vem är det? En kusin? -Min dotter. Eller hur?
Jag donerade sperma, och nu har jag en tjugoårig dotter.
-Hon dök upp från ingenstans. -Fan, vad knäppt.
Hon verkar trevlig.
Hon är smart och söt. Hon verkar normal.
Men jag undrar vad haken är.
-Hon kanske vill lära känna dig? -Kanske.
Eller så vill hon få pengar.
-Tror du det? -Jag vet inte.
Jag har ingen utom mina föräldrar, och de lever livet i Tampa.
Det är bara jag, och nu dök Niki upp.
Jag gillar tanken på att ha en dotter, på att ha en familj.
-Men om hon är ute efter pengar... -Det är säkert inte så.
Och det är...fint att ha familj ändå.
Tro mig.
-Var diskret. Hon ska inget veta. -Hon märker ingenting.
-Vill du ha öl? -Du minns väl Cassie?
-Den nya grannen. -Fint att träffa dig igen.
-Jamie, får jag prata med dig? -Ja. - Joey, rör i det där.
-Vad gör de här? -Har du glömt?
-Middag. Minns du? -Just det.
Om det är en dubbeldejt blir det mindre genant.
Vi får ta det en annan gång.
-Ursäkta mig. - Joey, rör. -Det gör jag!
-Dexter, så kan vi inte göra. -Göra vad?
Jag har gjort det här för dig. Jag har lagat mat. För din skull.
-Nåt har dykt upp. -Det gör det ju alltid.
Och det är lugnt. Men du kan inte var oförskämd mot gästerna.
Jamie, jag måste sticka.
Gör du det går jag hem. Då får du passa Harrison själv i kväll.
Det är för ditt eget bästa. Du har varit ensam länge.
Vi äter, sen passar jag Harrison så du kan göra det du ska.
Seriemördare slagen av lättviktsbarnvakt.
Född och uppväxt.
Dexter har bott i Miami hela livet.
Jag ska hämta mer vin.
-Jag har tolv möjliga hus. -Jag har sju. Det är mycket.
-Då kör vi. -Jag ringer upp om fem minuter.
Behöver du hjälp med vinet?
Det är pinsamt, men jag måste liksom sticka.
Ska du jobba? I mitt förra jobb fick jag också jobba dag som natt.
Dag som natt, ja.
Men Jamie har ansträngt sig så.
Och du vill inte göra barnvakten sur. Gå du, så tar jag hand om Jamie.
-Kan vi göra om det här, kanske? -Ja, det vore kul.
Jamie, jag ska upp tidigt i morgon. Är det okej om jag går hem?
Jag ska också sticka. Tack för att du tar hand om Harrison.
Förlåt. Jag vet att du har ansträngt dig.
-Var fan var du? -Det är en lång historia.
-Vi ska kolla nitton hus. -Så här sent?
Hur ska vi se om de är i husen?
Tänk om de är i hans skåpbil, och hon redan är död?
Han håller sina offer vid liv i veckor.
-Vi hittar henne. -Ja, det gör vi.
Jag hämtar dig om fem minuter.
Vi hittar henne.
Rör dig inte. Annars får jag binda fast dig.
Du är inte arg på mig. Du är arg på henne.
-Håll käften. -Och du har all rätt att vara det.
Din mamma misshandlade dig. Hon orsakade nog din hjärnskada.
-Prata inte om henne. -Jag förstår hur skräckslagen du var.
Hon slog dig och gav dig örfilar. Och du gömde dig under sängen.
Hon var ursinnig när hon letade efter dig.
Och där låg du hopkurad och tittade ut.
Väntade.
Hon gick fram och tillbaka längs sängen.
Hon klampade med skorna.
Paniken steg.
Smärtan väntade.
Säg inte ett jävla ord till.
Du kan känna smärtan och leva lite till-
-eller så kan du sluta kämpa emot, så dödar jag dig nu.
Bra.
Vilken liten gris tar sig inte till marknaden i dag?
Albert, sluta!
Kalla mig inte det. Det gjorde bara mamma.
-Sluta nu, Albert! -Nej.
-Käfta inte emot, din lille skit! -Jag är inte rädd för dig.
Du är bara en enda, stor besvikelse.
Det räcker!
Stanna här.
Jag känner inte igen numret.
Det är inte det här huset.
Låt mig hjälpa dig.
Du ska inte kalla mig Albert. Jag heter AJ.
Förlåt.
Det är Vogel i telefon. Hon lever.
Hon är med Yates. Hon ringde och lämnade telefonen på.
-Kan Elway spåra samtalet? -Jag kan fråga.
-Hej, Deb. Hur är det? -Jag vet att det är olagligt...
...men kan du spåra ett nummer åt mig?
Vad är det för nummer?
-Du är precis som mamma. -Nej.
-Hur lång tid tar det? -Ingen aning.
Tänk om han dödar henne?
-Du sa ju att det tar typ en vecka... -Jag vet.
Vi ska inte tänka så.
-157 Montgomery. -Du är en ängel. Tack.
157 Montgomery. Vet du var det är?
-Du borde inte ha slagit mig. -Slog hon honom?
Jag var rädd.
Jag kan hjälpa dig. Var inte arg på mig.
-Du kan inte hjälpa mig. -Jo.
Jag förstår vad du har gått igenom.
Inget barn ska behöva gömma sig från sin förälder under sängen.
Du ville vara nära henne. Allt hon gav dig var smärta.
Det du gör med dina kvinnor-
-är en jakt på närheten som du aldrig fick av din mamma.
Men det som du och jag har nu...
...är äkta, mänsklig närhet.
Det du har med dina offer bleknar i jämförelse.
Förstår du?
Min stackars pojke...
Allt du vill är att höra hemma.
Jag kan hjälpa dig. Jag kan det.
-Vad har du gjort? -Inget.
-Vem ringde du? Din lilla vän? -Dexter!
Ja, ropa du bara. - Dra åt helvete, Dexter!
-Är allt bra? -Ja.
Herregud.
-Mår du bra? -Jag tror det.
-Gjorde han dig illa? -Nej. Tack.
Var är Yates?
Vi får bort dig härifrån. Sen hittar vi Yates.
-Debra, mår du bra? -Ja. Det är lugnt.
Vi städar upp och sticker.
-Delar av hjärnor. -Jag dumpar dem med kroppen.
Då är det äntligen över.
Plågoanden är död. Tack vare dig, Dexter.
-Och Deb. -Ja.
Jag är glad att ni har hittat tillbaka till varandra.
Familjer som dödar tillsammans...
Du sköter dig fint, Debra. Du är väldigt stark.
-Vi får se. -Det är du.
Och du gav inte upp om henne. Jag är imponerad.
Det skulle Harry också vara.
Han var rädd att ni skulle växa i från varandra när ni blev äldre.
Vi hade inte mycket val.
Om nån faktiskt kände oss skulle de springa därifrån.
Det här är allt.
Är det slut nu?
För ett par dagar sen såg allt mörkt ut mellan mig och Deb.
Men tack vare dr Vogel och Yates har jag tillbaka min syster.
Inget är som förut.
Det är nåt annorlunda.
Men just nu räcker det.
Det är vackert här.
Jag gillar det.
Det är fridfullt att vara ensam på havet.
-Men nu tog du med oss. -Ja. Varför då?
Jag ville vara med familjen.
Översättning: Emma Gustafsson www.btistudios.com