Suomennoksen tarjoaa: WWW.SUBSYNDROME.COM
Päiväys: 16.09.2007 Versio: 1.0
Suomennos: Dahou Oikoluku: peetti
PLANEETTAMME MAA
Satoja vuosia sitten, maapallolla oli puolitoista miljardia ihmistä.
Nyt meitä on jo yli kuusi miljardia.
Siitä huolimatta maapallolla on vielä koskemattomia paikkoja.
Tämä sarja vie sinut viimeisimpäänkin erämaahan, -
ja näyttää jotain ennennäkemätöntä planeetastamme ja sen luonnosta.
NAVALTA NAVALLE
Kuvittele maailma ilman aurinkoa.
Keisaripingviiniurokset kokevat sen kaikista lähimpänä.
Nimittäin talven Etelämantereella.
On jatkuvasti pimeää ja lämpötila laskee alle 70 minuusasteen.
Pingviinit jäävät, kun kaikki muut eläimet pakenevat, -
koska jokainen vartioi aarrettaan; Munaa jalkojensa yläpuolella -
ja pitämällä sen lämpimänä pullistuvan mahansa alla.
Ruokaa ja vettä ei ole saatavissa, -
eikä aurinko tule paistamaan neljään kuukauteen.
Ei varmasti mikään mahtava koettelemus millekään eläimelle.
Kun aurinko siirtyy etelänavalta, se valaisee pohjoisen taivaat.
On maaliskuu ja valo palaa arktiselle alueelle, -
pyyhkäisten neljän kuukauden pimeyden mukanaan.
Jääkarhun liikehdintää.
Se on ollut pesässään koko talven.
Sen ilmaantuminen merkitsee kevään alkua.
Kuukausien vankeuden jälkeen, -
se kierii rinnettä alas. Ehkä puhdistaakseen turkkiaan, -
tai ehkä vain silkasta ilosta.
Sen pennut näkevät kirkkaan maailmansa ensimmäistä kertaa.
Emo kutsuu niitä, mutta rinne ei ole helppo paikka ensiaskeleille.
Mutta ne ovat nälkäisiä ja haluavat saada emonsa kiinni, -
joka on myöhässä pentujensa ruokkimisesta.
Emo houkuttelee pentuja maidolla.
Se on ainoa ruoka tähän mennessä, jonka pennut tietävät synnyttyään -
kuuroina ja sokeina lumen alla pari kuukautta sitten.
Niiden emo ei ole syönyt viiteen kuukauteen -
ja on menettänyt puolet painostaan.
Emo muuntaa nyt viimeiset rasvavarastonsa maidoksi pennuille.
Kevätaurinko paistaa lämpimästi, mikä on myös ongelma emolle.
Se alkaa sulattaa jäätä.
Siellä emo metsästää hylkeitä ruokkiakseen pentujaan.
Sen on kerittävä jäälle ennen sen hajoamista.
Vielä on 30 miinusastetta ja pentujen on oltava pesän suojissa.
On kulunut kuusi päivää karhujen ilmestymisestä -
ja kevät etenee vauhdilla.
Lumimyrskyt saattavat silti iskeä varoittamatta.
Pennut kylmenevät helposti, joten pesässä on mukavampi olla.
Niiden emon on pidettävä ne ulkona ja liikkeessä.
Nälkiintyminen alkaa tehdä heikoksi ja näillä alueilla ei ole ruokaa.
Jää on yhä jämerää, mutta ei kovin kauan.
On kymmenes päivä, ja emo on vienyt pennut kauas pesältä.
On aika koetella niitä.
Ne ovat kasvaneet kovin luottamuksellisiksi, -
mutta niillä ei ole emon kiireellisyyden tajua.
Viimeinkin ne näyttävät olevan valmiita matkalleen, -
ja ne ovat juuri ajoissa, sillä jää alkaa jo halkeilla kauempana.
Nyt emo voi alkaa jahdata hylkeitä, -
mutta se johdattaa pentunsa vaaralliseen maailmaan.
Melkein puolet pennuista kuolevat ensimmäisenä vuotenaan jäällä.
Kesä tuo mukanaan jatkuvan auringonpaisteen -
ja sulavan, liikkuvan maiseman.
Pidemmällä etelässä talven lumet ovat melkein jo lähteneet arktiselta tundralta.
Pohjois-Kanadan villi rajaseutu.
Täällä luonto näyttää yhden hienoimmista esityksistään.
Joka vuosi kolme miljoonaa peuraa vaeltaa arktisen tundran läpi.
Lauman valtavuuden voi kunnolla käsittää vain ilmasta.
Jotkin laumat matkustavat yli 3000 kilometriä vuodessa etsiessään vehreitä laitumia.
Se on pisin maitse kulkeva muutto eläimeltä.
Ne ovat jatkuvasti liikkeessä.
Vastasyntyneiden vasikoiden on oltava liikkeessä syntymästään asti.
Mutta valtavat laumat eivät matkusta yksin.
Sudet.
Kahdeksasta kymmeneen vahvaa sutta varjostavat muuttoa.
Ja ne ovat nälkäisiä.
Ne ovat vastasyntyneiden vasikoiden perässä.
Ne luovat paniikkia juostessaan kohti laumaa.
Lauma hajoaa ja on helpompi löytää kohde.
Vasikka joutuu erilleen emosta kaaoksessa.
Vasikka on nuori, mutta pystyy pakenemaan, jos vain pysyy jaloillaan.
Tässä tapauksessa -
joko peura tekee virheen, tai susi luovuttaa juoksun.
On keskikesä tundralla, eikä aurinko laske.
Näillä leveysasteilla auringonsäteet tulevat vinossa kulmassa, -
eikä niiden energiasta saavuta tarpeeksi maanpintaa -
saadakseen puut kasvamaan.
On matkustettava 800 kilometriä etelään, ennen kuin se on mahdollista.
Nämä kitukasvuiset pensaat vetävät puurajan.
Pohjoistuulen metsän alku: taiga.
Havupuiden neulaset ovat käytännössä syömäkelvottomia, -
joten tämä metsä ei juurikaan tue eläinten eloa.
Se on hiljainen paikka, missä jalanjälkiä ei ole.
Pohjoisen talvena lumi muodostaa jatkuvan lumipeitteen, -
mutta kevään tullessa etelästä, taiga tulee esiin.
Tämä valtava metsä ympäröi maapalloa, käsittäen kolmanneksen Maan puista -
ja kehittäen happea niin paljon, että se muuttaa ilmakehän koostumusta.
Kun matkustamme etelään, auringon vaikutus kasvaa kovasti -
ja 50 leveysasteilla radikaalinen muutos alkaa.
Kesät ovat täällä tarpeeksi pitkiä lehtipuille korvatakseen havupuut.
Lehtipuut ovat helpompia syödä ja sulattaa, -
joten eläimet voivat kerätä osansa energiasta, -
joka tulee auringosta.
On kesä ja nämä metsät kuhisevat elämää.
Hyvät ajat eivät kestä ikuisuutta.
Lehtipuiden on varistettava lehtensä talven pakkasien vuoksi.
Niiden kadotessa alueesta tulee karu eläimille.
Eläimien on muutettava, -
talvehdittava tai kohdattava kuukausien nälkiintyminen.
Amurin-leopardi, harvinaisin kissaeläin maailmassa.
Täällä Itä-Venäjän lehtimetsissä, talvi tekee metsästämisestä vaikeaa.
Eläimiä on harvassa ja peittävää kasvistoa ei ole.
Pentu on vuoden vanha ja on yhä riippuvainen emostaan.
Hirvet ovat yleisiä kovan talven uhreja -
ja nämä leopardit eivät ole raadonsyöjiä.
Afrikan leopardit eivät ikinä selviäisi täällä, -
mutta näillä kissaeläimillä on tuuhea turkki suojaamassa kylmältä.
Amurin-leopardeja elää luonnossa enää vain 40 -
ja luku laskee yhä. Kuten monet muutkin oliot, -
kissaeläimet on saatu sukupuuton partaalle -
metsästämällä ja tuhoamalla niiden elinympäristöä.
Amurin-leopardi symbolisoi luontomme alkuperän herkkyyttä.
Lajien tulevaisuus on riippuvainen -
pienestä naaraiden määrästä, kuten tästä yksilöstä.
Kaikki eläimet, harvinaiset tai yleiset, -
ovat riippuvaisia auringon energiasta.
Japanissa kirsikkapuiden kukinta kertoo kevään alusta.
Auringon energia tuo väriä maisemaan.
Maa tekee jokavuotisen matkansa auringon ympäri, -
pyörien kaltevalla akselillaan.
Ja tämä kaltevuus muodostaa vuodenajat.
Vuodenaikojen vaihtelu muodostaa jatkuvan muutoksen.
Kun auringon vaikutus vähenee pohjoisessa, -
Amerikan lehtimetsät alkavat hiljentyä -
tiputtamalla lehtensä tulevia kylmiä kuukausia varten.
Vuodenaika siirtyy toisesta toiseen.
Jotkin eliöt menestyvät lahoamalla, -
mutta suurin osa tekee valmisteluita talveksi -
ja elämään niukalla auringon näkymisellä.
Kokonaiset eläinkannat -
pakotetaan matkustamaan ruoan ja lämmön perässä.
300 000 siperiantavia kokoontuvat pakenemaan Siperian talvea -
muuttamalla etelään, Koreaan.
Koko maailman tavit yhdessä parvessa.
Eräissä osissa maailmaa ei ole vuodenaikoja.
Tropiikissa auringonsäteet iskevät maahan avoimesti, -
ja niiden voima on kuta kuinkin sama ympäri vuoden.
Siksi viidakko kasvaa niin kiihkeästi, ja on niin hyvin asuttu.
Tämä metsä peittää vain kolme prosenttia planeetan pinta-alasta, -
mutta yli 50 prosenttia sen kasveista ja eläimistä elää siellä.
Latvusto on varsin rikas.
Siellä on apinoita, lintuja ja miljoonia hyönteislajeja.
Tarkkaa lukua emme tiedä.
Metsän luonne muuttuu laskeutuessamme -
yhä synkemmäksi ja kosteammaksi, suosien monia eläimiä ja kasveja.
Alle kaksi prosenttia auringonvalosta saavuttaa maanpinnan, -
mutta silti siellä on merkittävä monimuotoisuus.
Mahtavalla Uuden-Guinean saarella -
on 42 eri paratiisilintulajia, jokainen toistaan erikoisempi.
Tämä metsä on niin ravinnerikas, että ravitsevan ruoan kerää nopeasti.
Se antaakin aikaa paratiisilintu-urokselle -
huolehtia muista asioista, kuten alueensa siistimisestä.
Kaiken on oltava putipuhdasta.
Kaikki on valmista.
Todella vaikuttavaa, mutta kukaan ei ole katsomassa.
Rusettiparatiisilintu houkuttelee naarasta luokseen.
Sitäkään ei onni potkaise.
Mutta mitä sen on tehtävä tehdäkseen vaikutuksen naaraaseen?
Naaras vetäytyy miettimään päätöstään.
Olo voi tuntua lannistuneelta, kun paraskaan ei riitä.
Aurinko vaikuttaa elämään yhtä lailla merillä kuin maallakin.
Sen rikkaimmat osat ovat siellä, missä aallot ja virtaukset -
tuovat ravinteita pintavesiin, jotka ovat hautuneet auringossa.
Etelä-Afrikan merillä on tämä resepti käytössä -
ja ne ovat hyvin tuottoisia.
Kesä on hyvinvoinnin aikaa ja hylkeetkin alkavat pesimään.
Mahtavan valkohain hyökkäys kestää vain sekunnin.
40-kertainen hidastus paljastaa sen tekniikan, -
ja valtavan voiman.
Jos yllätys epäonnistuu, on tiedossa ajojahti.
Hai on hyljettä nopeampi, mutta ei kuitenkaan ketterämpi.
Ketteryys vastaan voima.
Kun hylkeet ovat lopettaneet pesinnän, hait jatkavat matkaa.
On selviämässä, että valkohait muuttavat tuhansia kilometrejä -
korjatakseen talteen kausiluontoisen runsauden merissä.
Aurinko paahtaa trooppisia vesiä, pitäen sääolosuhteet yllä.
Kosteus haihtuu lämpimästä merestä, ja nousee luomaan valtavia myrskyjä.
Merellä syntyvät tuulet pyyhkäisevät sisämaahan mantereen läpi.
Niiden mennessä Saharan läpi, ne luovat suurimman hiekkamyrskyn -
heittäen hiekkaa ympäri maailmaa, hedelmöittäen Amazonin sademetsää.
Tuulet puhaltavat Intian valtamerellä -
keräten kosteutta ja pyyhkäisten pohjoiseen kohti Himalajaa.
Ilman kohotessa se jäähtyy.
Mukana oleva vesi tiivistyy pilviin -
ja sataa maahan monsuunisateina.
Auringon hoitamat ilmavirrat kuljettavat kosteaa ilmaa maan keskiosiin.
Ilman vettä siellä ei olisi elämää, -
mutta veden jakautuminen maanpinnalle on kaikkea muuta kuin tasainen.
Aavikot muodostavat kolmasosan maan pinta-alasta, -
ja ne laajentuvat joka vuosi.
Tämä on Kalaharin aavikko Etelä-Afrikassa.
On kuivakausi ja tuhannet norsut ovat aloittaneet -
epätoivoisen veden etsinnän.
Kaikki Etelä-Afrikan eläimet ovat liikkeellä samasta syystä.
Puhvelit liittyvät valtavaan vaellukseen.
Missään muualla ei ole eläimiä yhtä paljon liikkeellä samasta syystä.
Ne kaikki suuntaavat Okavangon soille, -
laajalle sisämaan suistolle.
Tällä hetkellä se on kuiva, mutta vettä on tulossa.
Matkaajia on haitannut vaaralliset hiekkamyrskyt.
Naaraat ja vasat saattavat joutua helposti erilleen päälaumasta.
Tämän parin turvapaikka on metsätilkku muutaman kilometrin päässä.
Ne eivät voi levätä ennen sitä.
Päälauma on jo selvinnyt sinne turvallisesti.
Viimeinkin hidastelijat ilmaantuvat pölystä.
Uupunut vasa on vieläkin hiekasta sokeana.
Sen emo auttaa sitä parhaansa mukaan.
Myrsky on nyt hellittämässä, -
mutta kaikki norsut eivät olleet yhtä onnekkaita.
Yksi nuori norsu on eksynyt.
Janoisena ja uupuneena se seuraa emonsa jälkiä, -
mutta valitettavasti väärään suuntaan.
Kalaharin kuivan kauden huipentumana, vesi saapuu Okavangoon.
Se sataa alas vetenä tuhansien kilometrien päässä Angolan ylämailla -
ja sen saapuminen tänne on kestänyt melkein viisi kuukautta.
Vesi ajaa hyönteiset pois kuivalta maalta, -
jotka kahlaajalinnut nappaavat.
Monni on liikkeellä myös, -
keräten kaikki hukkuvat ötökät, joita linnut eivät ole huomanneet.
On kausiluonteinen juhla kaikille eläimille.
Linnut saapuvat ensimmäisenä.
Helttakurjet, sitten Mustahaikarat.
Lintujen jälkeen taas puhvelit.
Viikkojen marssimisen jälkeen, niiden vaellus on päättymässä.
Kun vesi saapuu Okavangoon, -
laaja alue Kalaharista muuttuu hedelmälliseksi paratiisiksi.
Missään muualla ei ole todistettu veden antamaa energiaa niin kuin täällä.
Okavangoon tulee ristiin rastiin polkuja, -
kun eläimet kulkevat sen sydämeen.
Uudet tulokkaat aukaisevat polkuja kuin verisuonia, -
missä vesi virtaa, laajentaakseen vedenpaisumusta.
Tällaista Afrikkaa harvoin näkee.
Rehevä vesimaailma.
Jotkin olennot ovat täysin kuin kotonaan täällä.
Nämä ovat Lechwe-antilooppeja, joiden kaviot harittavat leveällä, -
mahdollistaen niiden liikkua omaa vauhtia vedessä.
Toisille muutos taas ei ole niin tervetullut.
Paviaanit ovat jokseenkin levottomia kylpijöitä.
Vesi tuo hyvinvoinnin kauden kaikille eläimille.
Jahtikoirat.
Ne ovat Afrikan harvinaisimpia nisäkkäitä, -
mutta kuitenkin maanosan etevämpiä saalistajia.
Niiden salaisuus on yhteistyö.
Impala on niiden suosikkiuhri.
Ne alkavat jahdata ja ajueet jakaantuvat.
Ilmanäkökulma antaa uuden näkemyksen niiden strategiasta.
Kun koirat lähestyvät uhriaan, ne ottavat eri paikat kohteen ympäriltä.
Ne näyttävät muodostavan ketjun impaloiden ympärille.
Liikkuen täydessä hiljaisuudessa, ne ottavat paikkansa.
Tuollaiset korvat kuulevat pienimmänkin rapinan.
Jahti on alkanut.
Kolme koiraa lähestyy yhtä impalaa.
Ohi pääsi.
Ensimmäinen koira johdattaa impalan kohti sivupolkua.
Ennakoiden niiden kulkua, johtokoira oikaisee kulman -
liittyen samalla viimeisen hyökkäykseen.
Kaikki tai ei mitään. Yksi vastaan yksi.
Koiralla on sisua, impalalla taas nopeutta.
Loikkaaminen järveen on epätoivoinen teko, sillä impala osaa hädin tuskin uida.
Koirat tietävät, että niiden uhrinsa on tultava pois tai hukuttava.
Nyt vain odotellaan.
Loput ajueesta kutsuvat.
Ne nappasivat yhden ja tämä on kutsu aterialle.
Impalalla kävi tuuri.
Tämän kokoinen ajue tappaa kerran päivässä ja kaikki jaetaan.
Ja tämä impala on armahdettu.
Norsut ovat pian pitkän matkansa päässä.
Viikkojen marssimisen jälkeen, ne ovat totaalisen väsyneitä.
Matriarkka haistaa veden, -
rohkaisten laumaa tekemään viimeisen ponnistelun.
Nuorimmaiset ovat uuvuksissa, mutta niiden emot ovat tehneet tämän matkan ennenkin -
ja ne tietävät veden olevan lähellä.
Monien satojen kilometrien jälkeen, ne ovat viimein perillä.
Näiden norsujen elämästä määrää jokavuotinen kostean ja kuivan rytmi, -
kausiluontoinen auringon luoma kiertokulku.
Maan eteläisen pään neljän kuukauden pimeyden jälkeen, -
aurinko nousee jälleen Etelämantereen yläpuolelle.
Nyt viimeistään keisaripingviinit lopettavat kyhjötyksensä.
Urokset kantavat yhä arvokkaita munia, -
joita ne ovat hoivanneet läpi Antarktiksen talven.
Auringon palatessa, munat kuoriutuvat.
Muut linnut eivät ole vielä saapuneet, -
mutta Keisaripingviinien kestäessä läpi synkän talven, -
ne ovat antaneet poikasilleen etumatkaa.
Nämä nuorukaiset ovat nyt valmiita ja innokkaita selviämään Antarktiksen lyhyestä kesästä.
Tule mukaan suomentamaan: WWW.SYBSYNDROME.COM