Tidernes ældste fortællinger står skrevet i stjernerne.
Fortællinger om tiden før mennesker og guder, hvor titanerne herskede.
Titanerne var mægtige, men de blev styrtet af deres egne sønner -
- Zeus, Poseidon og Hades.
Zeus overtalte sin bror Hades til at skabe et uhyre så stærkt -
- at det kunne besejre deres forældre, og af sit eget kød -
- skabte Hades en usigelig rædsel...
Kraken.
Zeus blev himlenes konge.
Poseidon havenes konge.
Og Hades, som Zeus havde narret -
- måtte herske i underverdenen i mørke og elendighed.
Det var Zeus, som skabte mennesket -
- og menneskets bønner nærede gudernes udødelighed.
Men med tiden blev menneskene rastløse.
De begyndte at tvivle på guderne, og til sidst gjorde de oprør mod dem.
I denne verden fødtes et barn.
Et drengebarn, som ville forandre alt.
Perseus.
- Hvad er der, min dreng? - Snart får jeg en bror eller en søster.
Du tror, vi vil elske det anderledes end dig, men det vil vi ikke.
Dette barn bliver jeres.
Jeg... Jeg er ingens søn.
Jeg er din far, Perseus. Marmara er din mor.
Og du vil altid være vores søn.
Vort bånd er meget stærkere end kød og blod.
Vores kærlighed til dig er af den slags -
- som guder og konger kæmper om.
Jeg har aldrig forstået guderne. Men jeg ved, du blev reddet af en årsag.
Og en skønne dag vil denne årsag -
- føre dig langt væk herfra.
Men ikke i aften, vel?
12 ÅR SENERE
Perseus!
- Du er blevet svag, gamle jas. - Marmara!
Endnu en dags slid forgæves!
Det sad fast på revet.
Hvem skal jeg takke for vores storslåede fangst?
- Spyros, hold nu op. - Poseidon? Zeus? Hvem?
- Tak dem, som har vakt deres harme. - De knuser min ø.
De nedkaldte en pest over din. De tager, hvad de vil. Vi er deres slaver.
Guderne gav os liv. Det skal vi være taknemmelige for.
Jeg er træt af at være taknemmelig for krummer.
Jeg er fisker. Perseus er fisker.
Selv det har de taget fra os. Det, vi er.
Og dog skal vi elske dem.
En skønne dag må nogen stå fast.
En skønne dag må nogen sige: "Nu er det nok."
Det er præcis ligesom den dag, du kom til mig.
Uvejret førte mig lige til dig.
Jeg ved, du har spørgsmål. Jeg ville ønske, jeg havde svarene.
Jeg har alt, hvad jeg har brug for, lige her.
Godnat, min dreng.
Hold hende i ro!
Tekla, kransen. Tag kransen.
Statuen af Zeus. Mageløs!
Der er noget galt.
Soldaterne... Hvad er det, de gør?
Hold fast!
- l kongens og dronningens navn! - Hvem er det?
- Soldater fra Argos. - Hvad er det, de har gjort?
De har erklæret krig... mod guderne.
- Lad os vende om. - Nej.
Stå helt stille.
Hold fast!
Hvor er drengen?
Tekla!
Nej!
Zeus, du må sætte en stopper for dette. De angriber vore templer!
- Og nu vanhelliger de Zeus. - Vi kunne prøve at få dem i tale.
- Vi kunne indgå våbenstilstand. - Nej!
Jeg skabte dem. Og så belønner de min kærlighed med trods!
Der bliver ingen våbenstilstand!
Omsider viser du en smule vrede.
Hvor længe siden er det?
Hvor længe er det siden, broder, at du sidst så mit ansigt?
Hades.
I år uden ende -
- har jeg set til fra underverdenen -
- og set, hvordan din vrede er blevet mildnet -
- af kærlighed. Du skabte dem af en årsag.
For at deres bønner skulle nære vor udødelighed.
Men din kærlighed er for stor. De er blevet stærke.
Og nu tvinges jeg herop, fordi vi alle bliver truet.
Hvad vil du, broder?
Puds mig på dem.
De kommer til at bede igen, og du kan mæske dig -
- i deres respekt og frygt. Og vi bliver stærke på ny.
Han hører hjemme i underverdenen.
Du bestemmer ikke, hvor jeg hører hjemme.
Du siger, det er kærlighed, der giver os næring.
Men du er afhængig af deres kærlighed.
Jeg har kun lært at leve af deres frygt og smerte.
Zeus, vor broder taler sandt.
Lyt til hans ord.
Af sted. Gør, som du vil.
- Fader, vi har brug for de dødelige. - Nej, Apollon.
Hades har ret. De skal bøde for deres hovmod.
Som børn skal de mindes om, hvem der bestemmer.
Giv dem en lærestreg, broder. Vend dem mod hinanden -
- og tilbage i vore arme.
- Er vi den sidste båd i havn? - Nej, kaptajn.
I er den eneste. Er han en af vore?
Nej. Vi fandt ham ved Paxi blandt de døde.
- Han var den eneste overlevende. - Paladset må afgøre hans skæbne.
Fire geledder!
Kom så.
... guderne gengælder kærlighed. De gav os kornet på markerne -
- og solen på himlen. Dette er alle gaver, som kan fjernes.
Hvis vi ikke viser guderne vor kærlighed -
- forbliver vi i den elendighed, vi har nedkaldt over os selv.
- Guder, straf os. - Flyt dig!
Giv os trældommens klarsyn. Menneskene kan ej regere -
- over menneskene. Guderne vil straffe vor trods.
- Er der ikke flere? - Vi har mistet mange mænd.
Men vi har sejret.
Hil kong Kefeus! Hil dronning Kassiopeia!
Nej.
Hil jer...
... vor mægtige hærskare. Vore helte -
- som har vovet at ramme Zeus i hjertet!
Templerne brænder. Statuerne er faldet.
De er ude af vore bønner.
I aften efter en hel generations kamp -
- går solen ikke ned over havet.
Den går ned over selve Olympen.
En ny tidsalder er oprunden. Menneskenes tidsalder!
Det klæder dig ikke at rynke panden. Tag noget at drikke.
Andromeda.
- Hvad hedder du? - Perseus.
Tag dette.
Drik.
- Hænderne væk! - Stop!
Vor datter, missionæren.
Har du set, hvad der sker derude?
- Har du overhovedet set efter? - Vi er en ledestjerne.
Flere hundreder af vore mænd har mistet livet -
- og dog fester vi.
I provokerer guderne uden at tænke på følgerne.
Skal vi da være bange? Skal vi skælve og tisse i bukserne af frygt?
Guderne har brug for os. De har brug for vores lovprisning.
Hvad skal vi med dem? Se min datter.
Stop.
Er noget mere himmelsk end hendes ansigt?
Grækenlands smukkeste kvinde! Smukkere end selveste Afrodite.
Olympens guder burde misunde hende.
Nu er det os, der er guderne.
Min dronning... du blamerer dig.
Interessant.
I er små gran støv under vore fingernegle.
Jeres blotte åndedræt er en gave fra Olympen.
I har krænket mægtigere guder, end l kan begribe.
- Hvem er du? - Jeg er Hades.
På knæ.
Ikke nu, Perseus. Chancen skal nok byde sig.
Hvad kender du til skønhed?
Hvad er smukkere end døden?
Se på mig, dødelige dronning.
- Mor! - Prinsesse!
Om ti dage, når solen formørkes -
- slipper jeg Kraken løs.
Argos bliver fjernet fra Jordens overflade, og l følger med.
Medmindre I ofrer prinsessen -
- som I så tåbeligt sammenligner med guderne.
Kun hendes blod vil stille Kraken tilfreds -
- og Zeus, som l har krænket på det skammeligste.
Vælg din bod, Argos. Ødelæggelse eller ofring.
Det er Zeus' vilje.
Din faders vilje.
Der er en halvgud i Argos.
Umuligt.
Han er din. Han hedder Perseus.
Vi kunne tilbyde ham tilflugt.
Har jeg da hørt hans bønner?
Denne søn nærer ingen kærlighed til mig.
Han er ikke anderledes end de andre, som har vendt os ryggen.
- For sidste gang, halvgud. Sig frem! - Jeg er ikke nogen halvgud.
- Hvem er du? Hvem har sendt dig? - Det ved jeg ikke.
- Jeg fraråder dette, herre. - Hvad skal jeg stille op? Draco!
Slip ham.
Er det muligt? Hvis du virkelig er Zeus' søn -
- kan du redde os.
- Du må redde os. - Nej. Jeg er kun et menneske.
Herre, det er grusomt at ytre ordene, men en ofring er den eneste udvej.
- Var din mund! - Han har ret.
Ingen skal dø for mig. Lad Perseus gå.
Vi må få prinsessen ud af byen nu. Jeg finder et gemmested.
- Man kan ikke gemme sig for Hades. - Siger en guds horeyngel.
Min far blev dræbt af en gud.
Min mor, søster...
Alle dem, jeg elskede, blev dræbt af en gud.
Jeg lapper net. Jeg håndterer ikke sværd.
Nå, halvgud, du har besøg.
Hun siger, hun kender dig.
Jeg hedder Io, Perseus.
- Hvor kender du mig fra? - Jeg har betragtet dig hele dit liv.
Jeg viste dig hen til din familie.
- Er du en gud? - Der er guder og mennesker.
Og så er der os midt imellem.
For mange år siden afviste jeg en guds tilnærmelser.
- Jeg blev forbandet med evig ungdom. - Det er ingen forbandelse.
I årevis har jeg set mine elskede dø.
Jeg kan tænke mig, at du kender den sorg.
Er det sandt?
- Er jeg Zeus' søn? - Ja.
Historien om din fødsel begyndte med kong Akrisios' oprør.
Menneskene var blevet trætte af gudernes ubarmhjertighed.
Akrisios stod i spidsen for en belejring af Olympen.
Det siges, at de andre guder ville knuse Akrisios og hans hær -
- men Zeus elskede menneskene for højt.
I stedet valgte han at statuere et eksempel med Akrisios.
Han forklædte sig som kongen -
- og besøgte kongens hustrus sovegemakker.
Min konge.
Zeus?
Akrisios blev vild af raseri.
Han beordrede sin hustru og Zeus' nyfødte søn henrettet.
Jeg forbander dig, Zeus! Jeg fornægter dig den krop, du har besudlet -
- og horeungen i den!
Dronningen og hendes barn blev sendt til havs.
Din mor døde, men du, halvt menneske, halvt gud, overlevede.
Jeg har våget over dig lige siden og ventet på den dag -
- hvor du sætter en stopper for gudernes tyranni.
Du blev født til at dræbe Kraken.
Jeg ved ikke, hvorfor jeg blev født -
- eller hvad jeg er.
Men det er ikke Kraken, jeg vil dræbe. Hvordan får jeg fat i Hades?
Hvis Kraken falder -
- bliver Hades svag nok til, at du kan give ham nådestødet.
Først da får du den hævn, du søger.
Så må de hellere slippe mig fri.
Hvis Kraken kan dræbes, ved graierne hvordan.
De er for langt væk for os. Intet menneske kan rejse dertil.
Intet menneske.
Hold dig på afstand, Io.
Zeus... tilgiv os disse krænkelser og beskyt os.
Tror du stadig, de vil hjælpe?
Det er selvmord.
- Det er håbløst. - Vi har ikke en chance.
Det er dem, du har lokket til, Perseus. En æresgarde.
Unge mænd, der tager sig godt ud på en estrade -
- og gamle soldater på vej mod pensionen.
Ved du, hvad Kraken er?
Kraken er vores undergang. Et kolossalt uruhyre.
Det tænker ikke og føler ikke. Selv guderne frygter det.
- Og det skal du dræbe. - Så bliv væk.
- Jeg har ikke brug for din hjælp. - Selvfølgelig ikke.
Du er Zeus' søn.
Men vi har vore ordrer.
Mine herrer, må vor rejse blive lang, fuld af smerte og lidelse -
- og må vi alle klynke som gamle mænd.
- Så hvad skal vi medbringe? - Det hele.
Hvorfor skulle graierne fortælle noget?
Det gør de. Ellers slår jeg også dem ihjel.
- Hvad er det? - Bare lad den stå.
I må ikke overlade os til gudernes nåde!
I må ikke rejse!
Bliv her! Hjælp os!
- l gør bare guderne endnu mere gale! - Prinsessen skal ofres!
Var din mund! Hold jer væk!
Man skulle tro, de ville være taknemmelige.
Måske er de trætte af at være taknemmelige.
Gode nyheder! Min bror og jeg har valgt at ledsage jer på rejsen.
- Vi har nok fremmede med. - Vi kan hjælpe jer.
- l får brug for os. - Jeg skal bruge soldater, ikke jægere.
Hvem ved, hvordan man flænser den nemeiske løves usårlige skind?
Hvem kender det bløde punkt i en kentaurs panser?
Hvem ved, hvilken hals man skal kappe på den femhovedede Hydra?
- Det midterste. - Det midterste. Godt gæt.
- Mine brødre og jeg forstår at dræbe. - Vi nyder det.
Hvis I kan følge med og ikke frygter døden, så kom.
Det er døden, som bør frygte os.
Kong Akrisios.
Der er ingen Akrisios. Kun Kalibos!
Vi har en fælles fjende.
Zeus.
Min broder.
Hvad kan jeg gøre?
Zeus' sæd i din hustru overlevede.
Din skams barn.
- Perseus. - Lever han?
Du myrdede din kone forgæves.
Nu er Perseus på vej fra Argos for at knuse mig.
- Han skal dø. - Hvad skal jeg gøre?
Zeus skal tro, at jeg tjener ham -
- men jeg bliver stærkere.
Indtil jeg har min fulde styrke...
... skal du være mit våben.
Kom.
Brug den.
Dræb Perseus for mig.
Så knuser jeg Zeus for dig.
Jeg er din tjener. Knægten er dødsens.
- Hvor langt er der? - Fire dage til graierne.
Fire dage? Jeg er allerede træt.
Værsgo. Brug den.
Skal vi vente?
- Du er virkelig fisker. - Så skulle du have set min far.
Du dér. Fat dit våben.
- Har du håndteret et sværd før? - Det har ikke været nødvendigt.
Venstre fod frem.
Dine bevægelser skal være flydende.
Våbnet er en del af dig.
Som brodden på en hveps.
Koncentrér dig. Vær opmærksom på omgivelserne.
Bevar altid balancen. Hvis du falder...
... dør du.
Op med dig.
Nej.
Så er der en gud i dig. Husk at medbringe den.
Det var slut på lektionen.
Perseus.
En gave fra guderne. Smedet på Olympen.
- Hvorfor? - Bare modtag den.
Jeg kan klare det som menneske.
Så tag du det.
Mine herrer, hent vores redningsmand.
Pegasus.
Intet menneske har redet på en.
Det er et budskab.
De holder øje med os.
Perseus!
- Hvorfor skal det altid være så...? - Lyt!
Hjælp!
Du bærer din fars stank!
- Hvem var det? - Lad os spørge ham.
Glem det.
Nej. Vi deler os. Bare følg blodet.
Kom så!
Se! Hans blod.
Er du nu glad?
Til angreb!
Vent!
Hvad er det?
Kom så!
Ixas!
Spyddet!
Draco!
Hurtigere!
Kom så!
Spring!
Løb!
- Væk! - Der er flere!
Stil jer ryg mod ryg!
Stå fast.
Tre til. De er større.
Hvad er det?
Djinnerne.
Jeg har kæmpet mod dem i hæren. Det er deres ørken.
- Er det fjender? - Det troede jeg.
De er ikke mennesker. lkke længere. Taskenspillere, mordere.
- Nogen burde takke dem. - Hvad?
- Hvad er det? - Gift fra Hades.
- Bed! Bed til Zeus om styrke. - Nej!
Bed til din forbandede far!
Nej!
Vil I have noget brød?
- Tak. - Her er noget brød.
Nej.
Vi må åbne vore hjerter for Hades.
Det er vor eneste udvej!
Brødre og søstre!
Slut jer til mig! Kom!
Jeg kender vor vej ud af elendigheden.
Hades vil have prinsessen.
Ved at ofre en kan vi redde byen.
Hvorfor er de tavse, mens vi lider?
Hvorfor vogter de over kvinden, hvis død vil redde os?
Er hun bedre end nogen af jer?
Vi har længe tilbedt Zeus i Argos.
Men nu er det Hades, som tilbyder os frelse.
Vi må bede til ham, der har vist os vor synd -
- og tilbyder os frelse -
- gennem blod.
Bestikkelse til færgemanden.
Når de bliver såret i kamp -
- udskifter de deres lemmer med trækul og heksekunster.
De mærker ingen smerte... lever flere hundrede år.
Hvor gammel er ham der så?
Jeg er ligeglad. Jeg stoler ikke på dem.
Du er brandvarm.
Drik det her.
Jeg henter mere vand.
Draco!
Hvad siger han?
Djinnerne har ventet mange år på ham, der befrier dem fra guderne.
- Han er ikke menneskenes ven. - Det siger du ikke.
Men vi kan kun hjælpe Perseus sammen.
Draco... se.
Sammen.
- Han kan ikke rejse endnu. - Tiden rinder ud.
- Han er altså dødelig. - Går det bedre?
- Ja, lidt. - Godt.
Din stolthed dræber mine folk! Brug de evner, du har fået.
- De evner er en fælde! - Jeg er ligeglad. Brug dem.
Jeg vil ikke bruge sværdet eller noget fra dem!
Så bliver vi ved med at dø.
Jeg kan ikke blive som dem.
Hvis jeg gør det her, bliver det som menneske.
Men du er ikke kun menneske.
Det vælger jeg at være.
- Et menneske kan ikke klare dette. - Hvem har sagt det?
Guderne?
Hvis blot jeg havde dine evner...
Når du får brug for sværdet, ligger det i min taske.
De rider på dem.
De har lige prøvet at dræbe os. Jeg sætter mig ikke op på den.
Mageløst. Hvad venter I på?
Vi har jo noget at indhente.
- Vi kommer hurtigt frem. - lkke hurtigt nok.
- Solformørkelsen nærmer sig. - Hvor tæt er vi på Graibjergene?
Der går to dage, før vi når frem til graierne.
- Jeg bliver dårlig af det her. - Hellere sidde på en end i en.
Hvorfor smiler du aldrig?
Når jeg spytter guderne i synet...
... så smiler jeg.
- Hvad er det her for et sted? - Den Stygiske Have.
Her besejrede Kraken titanerne.
Sådan kommer Argos til at se ud efter vor mislykkede færd.
- Hvert skridt fornærmer guderne. - Godt.
Spørg kun om det, du har brug for at vide. Ikke mere.
Naturligvis.
- Gæster! - Hvem er det?
- Kom med øjet! - Hvem er det?
Hvem er det?
- Øjet. - Perseus, nej.
Vi er ikke kommet for at slås.
- Vi har kun et enkelt spørgsmål. - Unge Perseus.
Søn af Zeus. Så frisk.
- Kom nærmere. - En lille bid.
Kødet af en gud.
Heks! Stop!
Rolig.
Gammelt kød, mine damer.
- Hvem vil svare på mit spørgsmål? - Du vil vide besked om Kraken.
- Du vil dræbe den. - Netop.
- Det er en spildt rejse. - Kraken frygter intet våben.
Den må have en svaghed.
Muligvis.
- Men viden koster. - Ofring!
Eusebios!
- Pas på! - lxas, skyd!
- Hjælp! - Øjet!
Slip ham! Gør det!
Det ville du ikke vove.
- Vi kan ikke se svarene uden øjet. - Slip ham!
Svar så på spørgsmålet! Hvordan dræber vi Kraken?
Der er en løsning. Men den er umulig.
- Gorgonen Medusa. - Medusa.
Alt af kød og blod bliver dræbt af hendes blik.
Hendes fængsel ligger over floden Styx i udkanten af underverdenen.
- En titan mod en titan. - Hun kan ikke bruges mod Kraken.
- Vi kan ikke styre hende. - Så tager vi hendes hoved.
- Klog dreng. - Kom så med øjet.
Hvor er det?
- Vent. - Der er mere. Vil du ikke vide mere?
- Perseus, nej. - Sig det til ham.
- Hvad? - Din rejse slutter ikke lykkeligt.
Skæbnen har talt.
Du skal dø, søn af Zeus!
- Det er løgn. Kom! - Det er nedfældet som historie.
Perseus... du skal dø.
- Hvorfor forlader djinnerne os? - De tror, vi alle skal dø.
Det er profetien.
Hvem er du?
Tja... du kan kalde mig far -
- hvis du ønsker.
Min far er død. Han blev dræbt af en gud.
Et beklageligt offer i en krig, menneskene selv har indledt.
Min familie blev ikke myrdet af mennesker, men af din bror.
Du hørte heksenes spådom. Du besejrer hverken Kraken eller Hades.
Hvis du fortsætter, dør du, og Argos synker alligevel i grus.
- Jamen hvorfor er du her så? - For at tilbyde dig tilflugt.
Dit blod er mit, Perseus. Derfor er du en gud.
Nu skal du til Olympen og leve som en.
Hellere dø i sølet med dem end leve evigt som gud.
Din dumme knægt. Hele menneskets eksistens er en nådegave fra mig.
I betragtning af, at du har skabt os, ved du ikke meget om os.
Vi lever, vi slås, og vi dør -
- for hinanden, men ikke for dig.
Sig til Hades, at vi snart ses.
- Jeg tilbyder det ikke igen. - Godt.
- Jeg vil nødig sige nej to gange. - Perseus.
Vent.
De tager sig godt betalt, der hvor I skal hen.
Kucuk har smedet dette skjold fra skorpiochen.
Stærkere og lettere end noget metal. Yderst sjældent. Mageløs kvalitet.
Vi kan kæmpe hvor som helst...
... men ikke i underverdenen.
Held og lykke, fisker.
Vi hørte alle, hvad graierne sagde.
Men vi kan bevise, at de tager fejl.
Jeg har brug for jeres hjælp.
Det var ikke guderne, der reddede mig deroppe.
Hvis du mener, vi har en chance...
Jeg har alligevel aldrig brudt mig om Argos.
Jeg kender vejen.
Så drager vi til underverdenen og dræber Medusa.
- Hvad nu? - Nu venter vi på Charon.
Charon fragter kun de døde.
Nogen frivillige?
Plat, så svømmer vi.
Bestikkelse til færgemanden.
- Hvad gør vi, når vi kommer frem? - Dræber endnu et uhyre.
Et uhyre?
Medusa var engang smuk.
Så smuk, at Poseidon lod sig betage. Da han kom efter hende -
- løb hun til Athenes tempel i den tro, at gudinden ville beskytte hende.
Det gjorde hun ikke.
Poseidon tog hende på det kolde gulv.
Hun bad til Athene for at få trøst, men gudinden følte kun væmmelse.
Hun sikrede sig, at ingen andre ville begære Medusa.
Ét blik på det væsen, hun er blevet, forvandler alt levende til sten.
Jeg kan ikke hjælpe jer derinde. En forbandelse hindrer mig.
Det var Athenes eneste trøst, så Medusa aldrig ville skade en kvinde.
Kun mænd har adgang i templet.
Men ingen mand er kommet ud igen.
Medusa har en hale, og sådan bruger hun den.
Lyt.
Hør, hvordan hun ruller musklerne sammen. Lugt hendes hud.
Mærk hendes sult i din mave.
Medusa har dræbt dig to gange. Tror du, du får hendes hoved serveret?
Hun kommer ikke til at tage det pænt.
Hvis man ser hende i øjnene én gang, bliver man til sten.
Godt.
- Prøv at nyde det lidt mindre. - Jeg prøver at redde dig.
Du skal ikke se på mig.
Få din storm til at lægge sig.
Vi nærmer os Medusas hule.
Jeg havde aldrig troet, jeg kunne nå ud til dette sted.
Hvem har du mistet?
Min datter.
Hun blev taget på sin 16-års-fødselsdag.
Slæbt herned. Jeg kan mærke, at jeg snart får hende at se.
Du har ført os hertil. Nu fortsætter vi til vejs ende.
- Hvor mange mønter fik du? - Kun en.
Før havde jeg kun mødt én stor mand.
Min far.
Nu har jeg mødt fire til.
Og en kvinde.
Og hvad fanden du end er.
Jeg ved godt, vi alle er bange, men min far sagde -
- at en skønne dag skulle nogen stå fast.
En skønne dag skulle nogen sige stop.
Det kunne godt være i dag.
Stol på jeres sanser. Og lad være med at se den møgsæk i øjnene.
- Det indgyder ikke ligefrem selvtillid. - Ti stille.
- Lyt. - Eusebios.
Kig ned.
Så går det løs!
Solon!
Fortsæt!
Angrib hende fra hver side.
- Draco. - Af sted!
Eusebios, kom!
Hold fast!
Eusebios.
Husk, hvad Perseus sagde.
Kig ned.
Ixas, nej.
Kig ned.
Hvor er du?!
Eusebios!
Løb!
Vent her.
Jeg lokker hende frem.
Vær klar.
Nu!
Sammen.
Fortæl dem, at menneskene gjorde dette.
Nu er det dig og mig, søn af Zeus.
Perseus... du må ikke blive en af dem.
Io, jeg er her.
Der er ikke tid.
Solformørkelsen.
Perseus, du må af sted, før det er for sent.
Jeg skal ingen steder.
Min skæbne er vis.
Men Argos' skæbne er stadig i dine hænder.
Hele mit liv har du været der.
Du har aldrig forladt mig.
Jeg kan ikke forlade dig.
Denne del af rejsen skal du foretage alene. Perseus...
Du er ikke alene halvt menneske, halvt gud.
Du er det bedste af begge dele.
Det hele skal nok blive godt.
Broder...
Nu skal de dødelige bøde.
Mit barn venter på at følge dit kald.
Lad os være alene.
Slip Kraken fri!
Kraken kommer!
Vor lidelse hører op, når uhyrets sult er stillet!
Vil det tage os -
- eller vil det tage Andromeda?
Andromeda!
Det er mit navn, de råber.
Det kan ikke fortsætte.
Tilbage!
Se! Kraken! Hjælp!
Andromeda!
Hades, vi ofrer vor prinsesse i dit navn.
Den kommer, brødre og søstre!
Argos er faldet!
Føler du dig stærkere, broder?
Du troede, Kraken ville bringe dig deres bønner.
Men Kraken er mit barn. Den nærer kun mig.
Jeg er Olympens hersker. Husk, hvem du tjener!
Jeg tjener mig selv.
Det har jeg gjort, siden du snød mig.
Du gav mig underverdenen og had, mens du mæskede dig i kærlighed.
- Vi har brug for menneskets kærlighed. - Nej, du har brug for den.
Jeg lever af deres frygt. Dine dage som hersker er talte.
Du skal se til, mens min velsignede hævner fortærer deres håb.
Og så vil du omsider mærke min smerte.
Der er stadigvæk en halvgud i Argos -
- "broder".
Perseus.
Sækken! Kom så!
Vær hilset, fisker!
Jeg er en gud. Jeg lever evigt.
Jamen ikke her.
Bådene kommer efter os.
- Efter dig. lkke efter mig. - Du bliver ikke, vel?
- Argos har brug for en hersker. - Jeg kan ikke være konge.
Jeg tjener jer bedre som menig.
Du bliver dem en god dronning.
Olympen er dig stor tak skyldig.
Det samme er jeg.
Hades er i live. Han er bare i underverdenen.
Han står utvivlsomt på spring.
Venter på at få styrke af menneskenes svaghed.
Menneskeheden har nøglen til Hades' styrke. Det har den altid haft.
- Så får vi ham at se igen. - Ja.
Men nu ved verden, at en mand kan stoppe ham.
Ja, du fik jo hjælp.
Et sværd, Pegasus...
Menneskene skulle lovprise os igen, men jeg ville ikke miste en søn.
- Det er næsten menneskeligt af dig. - Jeg kan vel ikke lokke dig op til os?
Jeg har alt, hvad jeg har brug for, lige her.
Det er muligt, du ikke vil være en gud, men efter din heltedåd -
- vil menneskene tilbede dig.
Vær god mod dem. Vær bedre, end vi var.
Og hvis du partout vil leve dette jordiske menneskeliv -
- skal du ikke være alene. Du er trods alt Zeus' søn!
[DANISH]