Tidligere i Foundation…
Imperiet vil falle. Ingenting vi gjør kan forhindre dette.
Truer du freden, må du betale en høy pris.
Fortell de levende og de døde at dere mislyktes med å redde dem.
De kalte det "Hvelvet".
-Poly! -Poly, kom tilbake!
Jeg vil se spøkelset.
Det var omgitt av et felt som skulle holde folk unna.
Ingenting har kommet seg gjennom nullfeltet,
og ingenting vil klare det.
BASERT PÅ ROMANENE AV ISAAC ASIMOV
Alle verdener har spøkelser.
Og alle hus hjemsøkes av dem.
Selv Imperiets palass.
Særlig Imperiets palass.
FIRE HUNDRE ÅR TIDLIGERE
Hvor har du vært?
Hos systemprogrammererne.
I det siste har du vært mer sammen med dem enn meg.
CLEON DEN FØRSTE
Du ga dem en stor oppgave.
Skal vi erstatte dem?
De vil fullføre det.
Jeg kan vel stole på deg, Demerzel?
På at du får det fullført?
Selvsagt, Cleon.
Og ikke bare det.
Alt sammen. Jeg har alltid gått ut fra at du ville bli etter at jeg var borte.
Men det slår meg når livet nærmer seg natten…
…at jeg ikke bør ta noe for gitt.
Jeg er lojal mot Imperiet.
Ja, men vil Imperiet være lojalt mot deg?
Det har ikke alltid vist arten din velvilje.
Du begynner å bli sentimental, nærmest søtlaten.
Vel, jeg er døende.
-Og jeg forlater alt i ruin. -Er du misfornøyd med etterfølgeren din?
Vi kan fortsatt vurdere tanken på ekteskap og en arving.
Demerzel, med alt du er, og kanskje på grunn av det…
…er det ting du aldri vil vite.
Jeg vil kanskje dø en dag.
Ja.
Men du vil neppe synes at døden kom for snart.
Jeg skulle sett Stjernebroen bli fullført.
Jeg. Mitt hode. Mine øyne.
Vi skulle ha kjørt opp til den orbitale plattformen sammen
og sett ned på alt vi hadde skapt.
Og en dag vil vi det.
Din kontinuitet er sikret.
FIRE HUNDRE ÅR SENERE
-Tenker du på ham ofte? -Du vet hvordan jeg er.
Jeg glemmer ingenting eller noen.
NITTEN ÅR ETTER BOMBINGEN AV STJERNEBROEN
Jeg tenker alltid på Imperiet.
Plattformens orbit dør i stadig større hastighet.
Det sier i hvert fall fysikerne, som frykter at den vil falle på hodene deres.
Det er jobben deres å bekymre seg over sånt.
Er det ikke vår?
Kanskje det fortsatt er din, men ikke lenger min,
som det ikke lenger er hans.
Hvordan du tilbringer den siste dagen, er opp til deg. Alle av deg er annerledes.
Det tviler jeg på.
Men takk for at du prøver å få meg til å føle meg unik når jeg tasler av scenen.
Det var verst for ham.
Han hadde bare spedbarnet Dawn å sette på tronen.
En baby med hans øyne.
Identisk på alle måter, men uansett en baby.
Når jeg tenker på ham, er det det jeg tenker.
Han hadde deg også.
Gå til mester Ilan, Imperium. Han venter på din siste prøving.
Skal vi?
Detaljene er perfekte.
Og til prikkestingene?
Jaden, tror jeg.
Husj.
Jeg beklager, Imperium.
Jeg har gått ned i vekt.
-Kroppsbygningen er sikkert… -Jeg krymper.
Verden begynner å se meg på avstand.
Plagget er utmerket, Ilan.
Det vil bli et privilegium å bære det ved oppstigningen min.
Takk, Imperium.
Skal vi fullføre jobben?
Ilan, la jenta overta.
Broder Dusk? Jeg visste ikke at du var her.
Anacreon. Thespis.
Jeg lurer på om du vil snakke om dem når jeg er borte.
Vi har knust barbarene. Latt dem seile sin egen sjø.
Hva vil du at vi skal si som du ikke har sagt?
Jeg vet ikke. Jeg prøver å avgjøre hva jeg skal si som jeg ikke har sagt.
Om De ytre regioner?
Om noe. Om vi er i stand til å kontrollere noe av dette.
Uansett hvor mange ord jeg har igjen, vil jeg nødig kaste dem bort.
Du kaster dem bort når du snakker om De ytre regioner.
Jeg snakker om Seldon.
En mann som har vært død lenge. Og snart er glemt.
Betyr det at ordene hans ikke er av verdi i Imperiet?
Bror, Imperiet er sterkt…
Cleon Is arv.
Jeg lurer på om det er mulig å redde det.
Stabilisere det med drivkraft? Skyve det ut i himmelen?
Med hvilken hensikt?
At vi ikke ødelegger siste rest av Cleon Is drøm fordi vi mangler vår egen.
Broder Dusk.
Vi er Cleon Is store drøm, ikke Stjernebroen.
Drømmeren.
Den lærde.
Alkymisten.
CLEON 11 MALEREN
Og meg.
CLEON 1 DRØMMEREN
Jeg har prøvd hele livet,
men jeg tror aldri jeg har klart å lage den grimasen.
Kom. Brødrene dine har den siste gaven din.
Jeg vil takke dere, brødre, for dette deilige måltidet.
Jeg kan smake omsorgen dere har lagt i hver bit.
Tiden og omtanken er dypt verdsatt.
Ingen årsak, bror.
Men dette er ikke gaven.
Velkommen til Trantor, Imperiets øye.
Det er så lenge siden.
Han var storartet, ikke sant?
Respekter og nyt freden.
Ja visst.
Og vi skal bygge noe større til hans ære. For deg.
Respekter og nyt freden.
Du kan ikke være her. Det vet du.
Jeg kan ikke være den eneste som har villet se mitt yngste selv.
Og derfor laget vi regelen.
Jeg har aldri hørt den sangen før. Eller har jeg det?
Ikke rart at Imperiet er så glad i deg.
Jeg klarer ikke helt å se på det barnet som uskyldig.
Selv om Seldon ikke hadde rett…
…så er det noe unaturlig i det.
Du må dra.
Du bør hvile.
Underlig å se seg selv bli født.
Sov. Vi ses i morgen.
Jeg så deg i kveld,
da du betraktet vår første bror i den gamle Stjernebroen.
Er vi ikke nok?
Er det derfor du savner ham?
Nei, kjære bror.
Dere er nok.
Det er bare det at dere alltid forlater meg.
Du har vokst inn i vår storhet.
Broder Dawn, nå Day.
Takk, broder Dusk.
Og den nye Dawn, nettopp våknet.
Du har en lang og vakker dag foran deg.
Broder Mørke, tiden er inne.
Drømmen lever videre i deg.
Fordi du holdt den levende i deg.
Hysj. Det går bra.
Det går bra med deg.
Alt er bra.
Nei.
Det er noe galt.
Demerzel.
Jeg glemmer ikke noe eller noen.
Jeg tenker alltid på Imperiet.
Å leve er å kjenne spøkelser.
Vi hører deres hvisken om vi lytter.
SYTTEN ÅR SENERE
Vi hjemsøkes av profeter.
CLEON DEN 14.
Er du sikker på at du vil ha det fjernet, broder Dawn?
Ja. Jeg har vokst fra det.
Vi ignorerer våre døde på eget ansvar.
Og mens Imperiet gikk gjennom en generasjon av Cleoner,
begynte Stiftelsen å kolonisere Terminus.
Imperiet undervurderte Hari. Det gjorde vi alle.
Hari hadde forutsett at Cleonene ville velge eksil heller enn henrettelse…
…at hans tilhengeres endepunkt ville bli Terminus.
Alle aspekter ved deres ankomst var forutbestemt…
…når kolonistene ville komme…
…og hvor de ville bygge utposten sin.
Så tenk deg overraskelsen deres
da de oppdaget at det var noe annet der alt.
Hva i Seldons navn er det?
Det var ikke i kartleggingen.
Skal vi dra tilbake?
Tilbake hvor, Mari? Dette var en enveisreise.
-Jeg undersøker det. -Nei. Vi går sammen.
Lowre, går det bra?
-Ja da. -Kom.
-Jeg er bare litt svimmel. -Kom.
Gå tilbake.
Abbas! Gå tilbake.
Det ble kjent som Hvelvet.
Gjennom tiårene vokste det fram utallige myter om det.
Det var en eldgammel kulturgjenstand etterlatt av romvesener…
…en overvåkningsutpost sendt av Cleonene.
Det eneste nybyggerne visste sikkert,
var at Hvelvet ikke lot noen komme nær det.
Så de holdt seg unna.
Det langsomme skipet ble demontert. Et tilfluktssted ble bygd av delene.
Og det som en gang var mystisk, ble hverdagslig.
Lærerne sier at hun er vanskelig.
Hun er annerledes.
Bra.
Du hører ikke på meg, Abbas.
Hun er en drømmer.
Hun er i sin egen verden.
Hun er en tenker, som deg.
Hun er ikke i sin egen verden.
Hun er oppmerksom.
Bare se på henne. Hun er fascinert av det.
Det er pent.
Det er farlig.
Hva tror du er inni det?
Det vet vi ikke.
Så hvordan vet du at det er farlig?
Kom.
NÅ
Sånn.
Fly din vei.
En dag treffer du meg, og da vil du angre.
Du ser godt ut.
Ja, koordinert.
-Hvilke deler? -Høyre støvel med venstre støvel.
Hvordan kunne jeg unngå å se det?
Hvordan går arbeidet i det fri?
Jeg har nettopp patruljert Høylandet. Lavet krymper. Iserlene flyr sørover alt.
Det betyr at vi får en varm vår.
Si at du ikke savner det.
Stanken av svovel?
Og forfrysningene?
Nei, å være vokter passer deg mye bedre enn meg.
Jøss. Det er en sværing.
Ja. Biskopklo, hunn. Kanskje 600 kilo.
Hun har testet gjerdet sent om kvelden de siste ukene.
Jeg kaller henne Maybel. Hun er en einstøing.
Hvorfor har du fått meg ut hit så tidlig om morgenen, Salvor?
Jeg vet når datteren min haler ut tiden. Kom igjen.
Jeg gjorde en liten test.
Det er noe galt med nullfeltet.
Hvorfor sjekket du det nå?
Jeg vet ikke. En følelse?
Jeg sjekket det. Jeg har bevis.
-Selvsagt. Har du fortalt henne det? -Jeg ville fortelle deg det først.
Det er jeg glad for. Men hun må vite det.
Og legg vekt på det med bevis.
Takket være dr. Seldons innsats,
etablerte Cleon XII tilfluktsstedet vårt.
Når det gjelder tid, er vannuret det mest presise instrumentet.
Ja. Men det krever også vann for å fungere?
Selvsagt.
Hva skjer når det går tomt for vann, Novice Jord?
Med et solur trenger du bare en viser. Det er bladet som stikker ut.
Og selvsagt… solen.
Hari Seldon ga oss oppgaven med å gjenoppbygge sivilisasjonen.
Vi kan ikke formode noe.
Om framtidige overlevende kan lese, eller hvilket språk de vil snakke.
Vi vet ikke engang hvilke planeter de vil bo på.
Hva om de ender på Cygnus Prime,
der den eneste fuktigheten man kan samle, er fra gråteranker?
Så, ja, dette vannuret er mest presist,
men soluret er mer praktisk.
Vi kan ikke løse alle forhold eller utfordringer etterkommerne våre vil møte.
Vi kan heller ikke bevare alle oppfinnelser,
så vi må velge og fortsette å velge.
Fram til fallet kommer.
Jeg ville valgt vannuret.
Og det kunne du gjort om du fortsatt var under opplæring her.
Beklager, det var…
Du passer til å holde oss trygge og sørge for at Stiftelsen overlever…
-Jeg sørger for at dere overlever. -Det er det samme. Vi er Stiftelsen.
Jeg er ikke det. Men du tror. Og det er greit.
Ikke få dette til å høres ut som en sekt.
Noen i vår generasjon vet hvordan ekte religiøs forblinding er.
Vil du vite hva jeg kom for å fortelle?
Jeg liker ikke å være nær det.
Far sa at du vil ha bevis, og dette må du oppleve selv.
Nullfeltet ekspanderer.
Feltet pleide å starte der. Nå starter det her.
Hvis det fortsetter å ekspandere, må vi kanskje evakuere byen.
Jeg husker første gangen jeg fant deg her.
Fire år, midt på natten,
stående under det som om det var… ingenting.
Du ville ikke snu deg når jeg ropte på deg.
Jeg trodde det ropte på meg.
Spøkelset.
Som en fantasivenn.
Jeg lå på bakken og prøvde å krabbe til deg, men smerten var for stor.
Du bare…
…så på meg.
Jeg skjønte ikke hvorfor du fikk vondt av Hvelvet, men ikke jeg.
Du er spesiell, Salvor.
Det har du alltid vært.
Så hvorfor holde det hemmelig?
Vi ville ikke at folk skulle behandle deg annerledes.
Men det gjør de, mor. Det har de alltid gjort.
Jeg gjør dem ukomfortable. Akkurat som Hvelvet.
Kaller det på deg nå?
Ikke med ord.
Fortell hva du vet.
Jeg tror det våkner.
Du og de andre leksikografene har forberedt dere på en fjern krise.
Men jeg tror den er her.
Nå.
Gia! Keir! Hugo er her!
-Hugo er her! -Hugo er her! Kom.
-Hugo er her! -Kom igjen, Hugo!
-Hugo! -Hugo!
Hugo!
Jøss. Se på det! Kom.
-Gjennom her! -Hei, nå… Hei!
-Du kan ikke ta meg. -Gjennom her.
Kom igjen, dere. Skynd dere! La oss løpe.
Kom igjen, Poly. Skynd deg!
Hugo!
-Hugo! -Hugo!
Firesverget, Hugo!
Herrer, damer. Hva kan jeg gjøre for dere voksne?
Har du noe til oss?
Korelliansk sjokolade. Slå dere løs.
Vi vil ikke ha sjokolade. Hva med øl?
Hva med å komme tilbake når du har hår på brystet?
Og ikke tigg som valper.
Vi tigger ikke. Vi… bytter.
Jaså, du? Hva mot hva?
Hva med vårt gnistrende vidd og selskap?
Ellers takk.
Vet dere hva? Hvis dere klovner hjelper meg å losse,
kan jeg kanskje finne noe som er mer aldersegnet til dere.
Avtale. Jeg gjør det.
Vi gjør det.
Sett i gang.
-Kom igjen, dere. -Kom igjen.
-Keir, ta imot. -Jeg er her.
Det lukter forferdelig.
Det burde det. Det er impregnering til støvlene mine.
Mer løk enn jeg ventet.
Jeg kan ha brukt feil oppskrift. Det ville vært et tragisk uhell.
Det går bra.
-Hva er i veien? -Det er en mann på kjøkkenet mitt.
Hvor lenge blir du?
Tjueni lange timer.
Og hvordan er resten av galaksen?
Den er stor.
Du burde se den en gang.
Burde jeg det?
Irina Four. Bare ett kontinent, men det er tropisk over hele.
Det er insekter store som hunder og like kosete.
Jeg leverte medisin og hentet frukt.
Sånn er den handelsreisendes omflakkende liv.
-Hvor leverte du frukten? -Til Hesperus.
Som du kan beskrive like godt som meg nå.
Men så var det en kjapp tur til denne lille gruppen.
Da de hadde begynt å handle, klarte de ikke å stoppe.
Det var arbeidere, sukker, rom og kontanter.
Du tror du har en håndfull måner. Du skulle sett hva de har.
Himmelen ser ut som et regn av mynter.
Regn av mynter? Det skulle jeg gjerne sett.
Du må dra. Komme deg bort fra denne iskula.
-Jeg har ansvar her. -Men du har ikke valgt dem.
De er likevel mine. Og…
Kan man vite at man har grunner uten å vite hva de er?
Grunner til at du er viktig her?
Det er mulig. Litt egoistisk, men mulig.
Jeg sa ikke at jeg er viktig. Bare at jeg ikke kan dra.
Apropos å dra, vil du ha middag nå eller etterpå?
Etterpå høres bra ut.
Hva driver du med?
Er det noe galt?
Bare en rar følelse. Jeg skal gå langs perimeteren.
Fordi det er der den rare følelsen kommer fra?
Nei, det er her inne.
Dette er bare en tur.
Så om jeg sier "La meg ta på buksa", sier du?
Ingen bukser de neste 25 timene.
-Blir du sint senere? -Aldri.
Hva gjør du der?
Stopp!
Stopp! Det er etter portforbudet.
Hallo? Hallo?
Hvem er du?
-Hva i helvete? -Jeg hørte et skudd. Hva skjer?
Er jeg gal, eller er det skipet anacreonsk?
Du er gal.
Men ikke angående det.
Og så er det tre.
-Hils dem. -Det har vi gjort. Ikke svar.
Og de ignorerer innflygningskursene våre.
-Skal vi sende en romferge for å møte dem? -De ubevæpnede romfergene?
Det er korvetter. Kampskip.
Hvorfor er han her?
Fordi han vet hvordan kampskip ser ut. Og han er thespinsk.
Planetløs etter bombingene.
Umulig. Da ville du vært…
Nesten 70. Men halve tiden har jeg kryosovet mellom havner.
Når du tauer frakt til Anacreon, er det bra å være blodnøytral.
-Anacreon er under keiserlig sanksjon. -Bli voksen, Lewis.
Kanskje det er en feil. Kanskje de er ute av kurs.
De prøver å snike seg inn under radaren vår.
Vi er en vitenskapelig utpost. Vi har ingenting av verdi.
Borgermester, har anacreonerne noensinne landet her før?
Ingen anacreonere, ingen thespinere. Ingen på 30 år.
Under keiserlig forordning er Terminus forbudt for dem alle.
-Det må være en forbindelse til Hvelvet. -Hva?
Nullfeltet ekspanderer.
-Jeg merket det i går. -Hvor raskt?
Og neste dag dukket anacreonerne opp.
Teknisk sett er vi en keiserlig utpost.
Og gudene vet at anacreonerne har ei høne å plukke med Imperiet.
Mener du at Hvelvet kan være en anacreonsk…
Jeg mener at Hvelvet visste noe og reagerte.
Kanskje det advarte oss.
Sier du at Hvelvet signaliserte til deg fordi du er hva? Spesiell?
Salvor er en utvalgt.
Vi må tenke på om planen kan ha forutsett…
Glem planen.
Seldon er borte.
Når skal dere begynne å tenke selv?
Det holder. Vi trenger ikke å gjøre dette komplisert.
Anacreonerne har ignorert hilsningene, og de krenker keiserlig luftrom.
Det er åpenbart hva vi må gjøre.
Vi kobler oss til kommunikasjonsbøyen straks vi treffer neste rotasjonsvindu.
Vi melder fra til Imperiet, og de kommer.
Hvor skal du?
Sjekke våpenlageret.
Hvis anacreonerne banker på før Imperiet,
vil jeg gjerne vite hvilken motstand vi kan mønstre.
Når ble disse sjekket sist?
-Så vi er litt selvtilfredse. -Jeg har en ionepistol.
Er det noe i butikkene vi kan bruke?
Noen håndøkser og en slynge fra Weaver's World.
-Jeg skulle vært bedre forberedt. -Ikke din jobb.
-Jeg holder dere trygge, husker du. -Kom igjen.
Vanligvis foreslår jeg alkohol i sånne situasjoner.
KOMMUNIKASJONSLINK KEISERLIG KODEK STARTET
Rotasjonsvinduet er åpent.
Håndtrykksprotokoll. Det tar bare noen sekunder.
KOMMUNIKASJONSLINK MISLYKTES
Hva er i veien?
Kommunikasjonsbøyen svarer ikke på oppkallingen. Vi har ikke signal.
Så bruk en annen.
Det er ingen annen.
-Så hva betyr det? -Vi kan ikke kontakte Imperiet.
Fortsett å prøve. Ikke få panikk.
Kan det være noe så enkelt som en meteorstorm? Det er klar himmel.
I kjølvannet av en anacreonsk overflygning?
Hvis anacreonerne vil lande her, hvor lenge er det til de kommer?
Basert på farten de har, vil jeg si 40 timer.
Mor.
Hva er det?
Psykohistorie.
Hele Haris arbeid uttrykt i en matematisk ligning.
Jeg tok den fra kontoret hans kvelden etter begravelsen.
Tallene hans er grunnlaget for hvorfor vi gjør det vi gjør.
På skipet var det to personer som kunne forstå den.
Hari Seldon og Gaal Dornick.
Kan du forstå noe av det?
Jeg? Nei, langt ifra.
Salvor, hvis du var en del av planen,
ville det vært lettere for meg å tro på alt dette.
Vel, stor overraskelse.
-Det var verdt et forsøk. -Var det det?
Annerledes er ikke det samme som spesiell.
Kommunikasjonsbøyen er nede.
Det er illevarslende.
Du bør nok dra din vei.
Ja vel?
Anacreonerne er her om to dager. Kanskje mindre.
Du vil være tryggere alle andre steder.
Det er vakkert her på denne tiden av året. Stor ødemark av frossen månedritt.
-Jeg er seriøs. -Det er du som oftest.
-Jeg drar ingen steder. -Dette er ikke din kamp.
Ikke? Så hvis kamp er det?
Seldons?
Da er det ikke din kamp heller.
Bli med meg bort.
Jeg kan ikke.
Hvorfor ikke?
Fordi jeg må beskytte dem.
Å leve er å kjenne spøkelser.
Imperiet fryktet Hari fordi han kunne forutsi framtiden.
Men det han egentlig gjorde, var å undersøke fortiden.
Hva vil du?
Legg merke til mønstrene, og vi kan forutse hva som kommer.
Å leve er å kjenne spøkelser.
Vi hører deres hvisken om vi lytter.
Deg igjen.
Hei.
Hva traff deg, Maybel?
Dette vil gjøre vondt.
Forsiktig.
Slipp våpenet.
Hvem er du?
Salvor Hardin, vokter av Terminus.
Anacreonere har ikke adgang til keiserlig jord.
Hva gjør du her?
De dødes spøkelser hjemsøker skjelettene som en gang var våre hjem.
De omringer oss.
Og de hungrer etter det som er vårt.
Tekst: Evy Hvidsten