Tidligere i Foundation…
Jeg vil vite hva du tror at du så.
Jeg så ingenting, Imperium.
Ulvepust hjelper mot smerten.
Proksima Opal har gått bort.
En annen kandidat har samlet støtte.
Denne striden krever personlig håndtering.
Phara ødelegger gjerdet.
Trekk tilbake!
Meldinger fra Stiftelsen har blitt sporadiske.
Minn Stiftelsen på at Imperiet ikke vil bli holdt uvitende.
BASERT PÅ ROMANENE AV ISAAC ASIMOV
Som barn hørte jeg historier om Trantor,
byen som var en planet i hjertet av galaksen.
Jeg ble fortalt at de som bodde der var syndere som fulgte en falsk profet…
…en mann som trodde han sto over Den sovendes ord.
Jeg trodde ikke på historiene
før jeg møtte ham.
Du har fullført spranget, Imperium.
Vi når Surahsystemet om noen timer.
Jeg ble fortalt at keiseren kunne skape eller ødelegge verdener,
at han hadde seiret over selve døden og ville leve evig.
Og da jeg så inn i øynene hans…
…så jeg en mann som i alle sine liv aldri hadde kjent tvil…
…før han møtte Hari Seldon.
Jeg er klar for gjennomgang…
Et øyeblikk, Imperium. Jeg ventet deg ikke så tidlig.
Selv som barn så du på forberedelsene mine.
Er alt i orden med deg, Imperium?
Det er bare spranget.
Jeg vet at spacere er skapt til det, men jeg ser knapt på dem som mennesker.
Det kan være ubehagelig, ja.
Hvordan er det…
…å være våken under det?
Når rommet foldes?
Menneskehjernen tåler ikke bruddet.
Men…
…din kan det.
Om jeg kunne forklart det, ville du ikke trengt å sove gjennom det.
Leviatansk krystall.
Salt fra leviatanske gruver på Møy.
Og dets betydning?
Det symboliserer de tre gudinnenes reise,
Møy, Moder og Kone.
Tilhengere ber ved å berøre det på rituelt vis.
Representerer luminismens sentrale tema,
sykluser, urobroser, naturen som søker oppfyllelse.
Opprinnelse?
Luminister tror at gudinnene en gang var en eneste enhet,
men da Surah kolliderte med planeten…
Begynner med D.
Dol.
Da ble gudinnene splittet, og de tre månene ble dannet.
Den eneste beboelige månen er Møy.
Troens alder?
Femten tusen år.
Eldre enn selveste Imperiet.
Antall troende?
Tre billioner.
Jeg har aldri spurt deg.
Hvordan har det seg at du tror?
Hvordan? Eller hvorfor?
Det siste.
Fra dere kommer til verden, vet du og brødrene dine formålet deres.
Men resten av oss må finne ut av dette selv.
Men… du vet ditt formål.
Det er å tjene brødrene mine, meg, og mest av alt å tjene Imperiet.
Det er skrevet i koden din.
Og jeg er ganske tilfreds i tjenesten.
Men letingen etter mening handler ikke alltid om svaret.
Det er også prosessen med å søke som åpenbarer.
Gudinnene valgte ikke å bli delt i tre.
De lengter etter å bli til én igjen.
Det salte terrenget på Møy sies å være tårene deres.
Men det var deres offer som ga oss andre helhet.
På hvert punkt i livet vårt har vi makt til å velge vår egen vei.
Gudinnene leder oss på hvert steg mot tjeneste og sannhet,
som mot midten av en stor spiral.
Og denne zephyr Halima som utfordrer oss, hva har hennes vei vært?
Hun stammer fra Mirrus tolv, født inn i troen.
Etter jordskjelvene der ble hun en slags frelser,
i spissen for gjenoppbyggingen.
Men hun har vært opphøyd til zephyr i mindre enn et år.
Hun har så vidt kommet seg opp av grusen.
Tilgi meg, men vi har kommet inn i Møys atmosfære,
og kommer snart til saltpalasset.
Klar til å møte de jublende massene?
Jeg tenkte å bli værende på skipet.
Hvorfor det?
Mange på Møy vet at jeg er en tilhenger av deres tro.
Det kan være ufordelaktig for deg.
Ikke vær tåpelig.
Du er den som gir meg et ekte innblikk i den luministiske tro.
Du skal være med.
Zephyr Halima.
Velkommen til Møy, Imperium.
Jeg vet at det kan være utfordrende å forberede en formell seremoni,
og derfor kontaktet jeg zephyrringen, og fikk æren av å ønske deg velkommen alene.
Alene?
Imperiet er utvilsomt vant til en viss grad av seremoni,
men gitt de sørgelige omstendighetene rundt Proximas bortgang,
føltes en ekstravagant mottakelse…
…usømmelig.
Selvsagt.
Jeg vil takke inderlig for at du har tatt reisen til oss.
Din tilstedeværelse viser hvor viktig luminisme må være for Imperiet.
Som tegn på min takknemlighet, vil jeg tilby en drikk.
Vannet er fra Moders kjød.
Det sies at saltet fra begeret trekker ut urene hensikter
fra de som drikker av det.
Dessverre kan ikke Imperium ta imot utestede drikker.
Jeg er redd mine eventuelle urenheter vil forbli skjult.
Noe sier meg at du foretrekker det sånn.
Jeg gleder meg uansett til å bli bedre kjent.
Trefoldige velsignelser til dere.
Hvilket ord leter jeg etter?
Verdig?
Det holder.
Jeg tror ikke hun prøvde å forgifte deg.
Nei, ikke bokstavelig talt.
Men jeg tror ikke noen med gode intensjoner
ville snodd seg inn i velkomstkomiteen min.
Vær på vakt. Målet vårt kan være bevæpnet.
Eller han kan være død.
Han lever.
Keiserlige skip er like gode til å bevare sine folks liv
som de er til å ta andres.
Kaptein, du lever fordi du er nyttig for oss.
Og dere er allerede døde. Dere vet det bare ikke ennå.
Selvfølgelig vet vi det.
Vi er en hær av spøkelser.
Hei. Denne veien.
Gikk det bra?
Gia.
Hva har skjedd her?
Jøss.
Det går bra. Du er like hel.
Det blir en god historie en dag hvis vi overlever dette.
La oss komme oss vekk før vi blir skutt.
-Vi har besetningslisten. -Sorter navnene.
Velg atmosfære- og drivkrafteksperter og astronautikkingeniører.
Og kontakt Team Alder.
Jeg vil ha korvettene klare til oppskyting.
De er fortsatt i krateret.
Be dem jobbe raskere.
-Invictus venter ikke evig. -Hvorfor lever hun fortsatt?
Hvelvet.
Det er ukjent. Og det virker som hun er nøkkelen til det.
Når vi har nøytralisert det,
dreper vi henne.
-Er du sikker på at dette går, jegerinne? -Invictus er vår redning,
og vi har fortjent det ved vår smerte.
Er du klar?
Er dette det opprinnelige mannskapet?
Alle som tjente på Befrielsen.
Du ser at vi har mistet noen på grunn av alder og ulykker da vi kom til Terminus.
Vis meg atmosfæreingeniøren.
ATMOSFÆREINGENIØR
Astronautisk? Hvem var nestkommanderende?
Det var meg. Jeg overtok rollen.
Drivkraft?
Studerte ved Crito orbitalt akademi.
Logget over 5000 timer med keiserlig transport og handelsskip,
under lysets hastighet og over.
Du prøver å bemanne et sprangskip.
Så hvorfor skjøt du ned kaptein Dorwins?
Fordi jeg trengte mannen, ikke den lille kraterspringeren.
Det du har gjort, er en krigshandling.
Vi har de vi trenger.
Gjenopprett kraft til gjerdet og gi det ny kode.
Folk må ikke snike seg bort før vi er ferdige.
-Hei. -Hallo.
Jeg forklarer dette bare én gang.
Stiftelsen har kunnskaper vi mangler.
Så vi trenger en håndfull av deres folk
til å hjelpe oss med å reparere et stjerneskip.
Hvis reparasjonene går som planlagt,
forlater vi Terminus, og dere går tilbake til å leve som før.
Hvis dere nekter, dør vi alle.
Anacreonere og Terminus.
Jacenta Rov, kom fram.
Du var atmosfæreingeniør på Befrielsen?
Ja. Men jeg vil ikke arbeide for dere.
Min lojalitet ligger hos Stiftelsen.
Jeg skjøt ett bein.
Mannen din har et til.
Forstår vi hverandre?
Akiva Lee.
Kan du vedlikeholde en kvantefoldmotor på et krigsskip av Altair-klasse?
Ja.
Lewis Pirenne.
Vær så snill. Det er 30 år siden jeg har…
Du er sikker på at dette er alle vi trenger?
Jeg trodde du prøvde å forgifte meg.
De hjalp, ulvepustbladene.
-Jeg er mindre øm i dag. -Det er jeg glad for, Imperium.
Det vil være en ære om jeg kan stå til tjeneste.
Du kan stå til tjeneste
ved å ta imot min unnskyldning for at jeg snakket til deg som jeg gjorde.
Perfekt symmetri her.
Hekkene trimmes hver dag.
Et tåpelig forsøk på å kontrollere det ukontrollerbare.
En plante vil vokse i retning av lyset…
…ikke sant?
Det vil den, Imperium.
Jeg vet at jeg ba deg fjerne dem…
…men la dem være.
Måtte lyset aldri dempes.
Det tror jeg ikke det vil.
Når jeg tilkaller deg, venter jeg at du kommer straks.
Som du ser, har jeg en overraskelse til deg.
En utfordring på din første jakt.
Kamoskriker. De går så godt i ett med omgivelsene
at du knapt kan finne dem, og slett ikke skyte dem.
Se etter bevegelsen, ikke fargen.
Under vanlige omstendigheter ville broder Dag introdusert deg for jakt.
Men siden han bestemte seg for å vrake tradisjonen og forlate Trantor,
faller ansvaret på meg.
-Har du hørt fra ham? -Nei.
Og det vil ikke du heller.
Se på det som en sjelden mulighet
til å være uavhengig.
Den første i dag.
Jeg tviler på at du engang så skapningen før jeg skjøt.
Flaks.
Det var det.
Gi meg hele dagen, og jeg skal forme flaksen til ferdighet.
Jeg vil heller forme den selv.
Ja vel, god jakt, da.
I like måte.
I fire måner, så tung hun er.
-Poly? -Pokker.
-Pokker, Poly. Det gjorde vondt. -Beklager.
Hvor er vi?
Geotermiske tunneler.
Vi så deg i arresten og dro deg hit.
Du er mye tyngre enn du ser ut.
Takk.
Vokter?
-Hva er en Invictus? -Hvor har du hørt det navnet?
Phara sa det da hun var sammen med deg. Det var det eneste ordet jeg skjønte.
Det var et legendarisk jagerskip. Det forsvant for flere århundrer siden.
-Det er som et spøkelsesskip. -Jeg tror Phara har funnet det.
-Ned på bakken! -Ned. Ned.
-Salvor. -Pappa. Pappa.
Hugo!
-Du også! -Ordfører Hardin.
Takk, Seldon.
Hva gjør dere her?
Anacreonerne kodet om gjerdet og stengte oss ute.
Vi tenkte at holken var et trygt sted å gjemme seg.
Jeg sa at du går innom her på nattrundene.
Dere kan ta kjærestepraten senere.
Nå trenger vi en plan for å komme inn.
Vi går ikke tilbake.
Hva mener du?
De anacreonske korvettene er på den geotermiske marken.
Glem korvettene. Vi må beskytte Stiftelsen.
Dette handler om å beskytte Stiftelsen.
Phara er ute etter et krigsskip, tror jeg. En planetdreper.
Hvis hun får tak i et, vil hun sende hele galaksen inn i krig.
Dette er den første Seldon-krisen.
Hvelvet våkner nå, instinktene driver meg.
Hari plasserte meg her for å stanse dem, og han hjelper meg å finne ut hvordan.
Så jeg følger instinktene,
og vi skal ødelegge korvettene. Forstått?
-Ja, ma'am. -Ja, ma'am.
Ikke dere to. Dere blir her.
Men vi reddet deg.
Og jeg er takknemlig.
Men dette er farlig, og jeg vil ikke ha deres blod på hendene.
Ærede Imperium.
Jeg ventet jublende masser da jeg kom,
men i stedet blir jeg mottatt av en kjetter.
Jeg beklager så mye, Imperium.
Jeg forsikrer at det blir en passende velkomst.
La meg presentere zephyr Gilat.
Trefoldige velsignelser, Imperium.
Gleden er på min side, zephyr.
Jeg kondolerer proksima Opals bortgang.
Takk. Det er en trist anledning, men også en håpefull en.
Særlig for deg.
Jeg vil akseptere den avgjørelsen zephyrringen tar.
Fortell hvilken avgjørelse de heller mot nå.
Zephyr Gilat er den som mest sannsynlig utropes til proksima.
Men det vil ikke kreve mye for å vende det til et mindre ønskelig resultat.
Jeg forstår.
Vi vil hjelpe deg på alle måter vi kan.
Det er svært generøst.
Vi kan ikke benekte at Hilma har en naturlig karisma.
Jeg føler at jeg må tilby noe konkret.
Med respekt å melde, Imperium, infrastrukturen faller sammen.
Friskt vann har lenge vært dyrt og vanskelig å få tak i.
Noe ved denne Halima slokker tørsten deres.
Jeg tror vi har en løsning på det.
Vi tar Halimas metafor og gjør den bokstavelig.
Zephyr Gilat, til ære for din utnevnelse som neste proksima,
vil Imperiet bygge et måneomfattende avsaltingssystem.
Folket ditt vil aldri gå uten rent drikkevann igjen.
Jeg er målløs, Imperium.
Trefoldige velsignelser til deg, zephyr Gilat.
Går det bra?
Jeg er ikke skapt for denne vinden.
Jeg tilbrakte de første årene med knyttede never.
En dag sa moren din:
"Åpne hendene, mann. Du kan ikke slå vinden."
Gå, du, Hugo. Vi tar deg igjen.
Å vokse opp på Trantor, barndommen innendørs…
…det gjør deg svak.
Du snakker ikke mye om Trantor.
Hva er poenget?
Vi drar aldri tilbake.
Var det ille?
Tvert imot. Det var fantastisk.
Besteforeldrene dine jobbet med Stjernebroen, så vi satt godt i det.
Mirakler overalt.
Svevende fontener,
synkroniserte vannshow med hvaler
og ting som svevde over hodet ditt uten tyngdekraft.
Og maten… herregud.
Det fineste av alt.
Synes du jeg er tjukk nå?
Men her er saken, Sal.
Vi visste at alt var bygd på et fjell av løgner og bedrag,
en billion mennesker jobbet i bakgrunnen for å få alt til å skinne.
Skrapte man på overflaten, kunne det ikke fortsette.
Og så begynte Hari å skape bølger om kollapsen.
Jeg forsto ingenting av det han sa.
Men du trodde på planen.
Jeg trodde på en jente som het Mari Hardin,
som jeg desperat ville gå til sengs med.
Pappa.
Hun trodde på planen.
Ble du med i Stiftelsen for en jentes skyld?
Ja.
Angrer du noen ganger? På at du kom hit?
Jeg fikk jo deg ut av det.
Kom igjen.
Det ser ikke bra ut.
De setter ladninger rundt hydrocellene.
Det vil ødelegge hele byen.
Vi må stikke store kjepper i hjulene for dem.
Om jeg kom nærmere, kunne jeg skutt en av de eksplosive skivene
og kanskje ødelagt et par korvetter.
En bedre skytter kunne truffet alle tre på denne avstanden.
Salvor.
Nei. Det er ikke noe å gjøre med.
Du er gammel og feit, og synet ditt er dritt.
Du klarer det ikke.
Du er definitivt din mors datter.
Fokuset og dyktigheten din er utmerket, Imperium.
Seks drap.
Broder Dusk vil bli imponert. Du har slått rekorden hans.
Hvor mange drepte han?
Tre på sin beste jakt.
Og etter en god del trening.
Den sniken.
Det ville blitt fire.
Kast disse inn i buskene. Ta dem nå. Jeg drepte tre.
Jeg drepte tre. Forstått? Gjør det!
Broder Dawn, hvordan gikk jakten?
Tre.
Det samme som rekorden min på ditt første forsøk.
Romus hjalp meg mye.
Utmerket jobbet, broder Dawn.
Du er den fødte jeger.
Her, for å feire.
Du jakter som en mann. Ser du på deg selv som en mann nå?
Jeg vet ikke. Jeg gjør vel det?
Bare en mann kan erstatte mannen.
Jeg synes det er på tide at du besøker Gossamer Court.
Imperiets oppgaver er utfordrende.
Og vi er tross alt mennesker.
Vi trenger å gi uttrykk for vår frykt, vårt hat og våre forargelser.
Hukommelsen deres slettes før de forlater Trantor.
Cleon I utviklet systemet.
Det er virkelig perfekt.
Så?
Hvilken vil du ha?
Hvilke gleder ønsker du, Imperium?
Du vil ikke ha noe minne om dette?
Ikke som vil vare gjennom natten.
Jeg kan fortelle deg hva som helst, og du vil ikke huske det i morgen?
Det stemmer.
Og det plager deg ikke?
Minner om dette møtet er ikke min eiendom.
De tilhører Imperiet.
Ønsker du samtalens glede? Jeg er fortrolig med mange temaer.
Snu deg.
Jeg skal si at du var dyktig.
Og så vidt du vil huske, var du det.
Han rørte meg ikke.
Så hva gjorde han?
Han snakket bare.
Fortell meg alt han sa.
Går det bra, Sal?
Nesten nær nok. Jeg må bare avlese vinden, så er jeg klar.
Salvor? Sal?
-Det har skjedd igjen. -Hva da?
Det er et anfall eller noe.
Hvis vi ikke drar henne tilbake, ser de henne.
Du tar Salvor. Jeg tar korvettene.
Det er bare ett scenario der du forlater skipet som planlagt,
og det er om det blir umulig for deg å bli om bord.
Jeg tar ikke livet mitt.
Du gjør det.
Du er Hari Seldon. Du kan fikse dette.
Jeg sier at jeg ikke kan det.
Forstår du ikke?
Alt dette kollapser fordi du blir hos henne.
Og alt det alle har ofret, vil være bortkastet.
Du vet at det er sant.
-Stoler du på utregningene? -Jeg hater utregningene.
Stoler du på meg?
Jeg skulle ønske jeg aldri hadde møtt deg, aldri hadde stjålet bøkene dine.
Men det gjorde du.
Og her er vi nå.
En hel galakse avhenger av én persons handlinger. Dine.
Gå rett til cryo-poden. Den er programmert for deg.
Og ikke stopp for å ta farvel med henne.
Ikke trekk henne inn i dette.
Salvor?
-Det skjedde igjen. -Ja. Kan du skyte?
-Ja. -Så gå.
Hvor er faren min?
Han gikk etter korvettene etter at du falt.
Han klarer det ikke.
De er for mange.
Fortsett å dekke meg. Jeg skal ødelegge skipene.
Nei, pappa.
Hjelp!
Pappa!
Salvor Hardin, vokter av Terminus.
-Pappa. -Du må beskytte planen.
Vær så snill.
Åpne hendene, Salvor.
Nei, Pappa!
Ikke kjemp mot vinden.
Pappa!
Nei.
Du skulle sett utsikten herfra.
Imperium, jeg burde ikke være her.
Kom. Det går bra.
Jeg tenkte du ville like det.
Blomsterbed.
Gangveier.
Stor plen.
Se hvor nøyaktige de er, så rette.
Alt på sin plass.
Det har jeg alltid elsket.
Kom og se det herfra.
Jeg har ikke noe kraftfelt, Imperium.
Det har du nå.
Ta det.
Ikke uten deg.
Det er vakkert.
Om du ser skjønnhet, er det det.
Fortell hva det er.
Rosehagen?
Rosa arvensis, og så Rosa persica.
-Rosa kordesii… -Fargene.
Hvite og gule.
En skarpt gul med mørkerød midtre
og en dyprød.
Hva mer har den fargen? Rødfargen.
I naturen?
Rødt lønnetre.
En tropefugl.
Skallet på en krabbe.
Rødt sandeltre.
Jeg visste ikke at Imperiet er fargeblind.
Imperiet er ikke det.
Cleoner er nøyaktige kopier.
Ingen har vært fargeblinde…
…før meg.
Er det ikke ganske vanlig for menn? Det er enkle måter å korrigere det på.
Det er ikke vanlig for oss.
Og ingenting ved det er enkelt.
Det er hemmeligheten min.
Og nå vet du det.
Hva skal jeg gjøre nå?
Om jeg prøvde å holde noe hemmelig, ville jeg dyttet meg ned.
Det er det tryggeste for å være sikker på at jeg er taus.
Du kunne dyttet meg.
Sal.
Han ble med i Stiftelsen for en jentes skyld.
Er ikke det rart?
Han trodde på den til slutt, men… han gjorde alt for min mors skyld.
Så trist.
Jeg ødela alt, Hugo.
Om jeg ikke hadde besvimt, ville faren min vært i live.
Nei.
Jeg var så sikker på at det var riktig å ta skipene deres.
Kanskje det var det.
Kanskje de andre planene var verre.
Og Hari sa… Han sa at en hel galakse kan avhenge
av ett individs handlinger.
Da er du et av de individene? Hari leder deg til å holde planen på riktig kurs.
Fordi jeg er hva? Spesiell?
Anacreonerne tok byen på grunn av meg.
Nei. De tok den på grunn av Lewis og idiotene i tårnet.
Og den eneste sjansen Stiftelsen har nå til å overleve krisen, er deg.
Jeg bryr meg ikke om krisen. Jeg bryr meg bare om å hevne meg på Phara.
-Vi har sprengt skipene hennes. -Skipet ditt er eneste farkost nå.
Om vi kommer til Beggar før dem, er de strandet. Kom.
Mens vi sørger over proksima Opals medfølelse og styrke,
la oss være takknemlige for hennes velsignelser.
Til ære for Opals gjenfødelse,
og som en gest for vår neste proksima,
vil vårt ærede Imperium installere et måneomfattende avsaltingssystem.
La oss prise Imperium
og vende oss til Den nye oktavs ord.
"Med våre beskytteres gaver…
…vokser våre hjerter…
…vokser våre hjerter og styrkes vår ånd.
Ved deres sjels vilje, i tråd med vår"…
…"vår vei"…
Zephyr Gilat sier de hellige ord,
og vi takker henne for dem.
Vi er takknemlige mot Imperiet.
Når vi feirer proksima Opals overgang til neste liv,
la oss ta et øyeblikk for å være takknemlige for Moderens gave,
gjenfødelsens gave.
Det var en gang for årtusener siden,
at sjelene våre var som vokslys.
De brant gjennom en gang, og så ble de blåst ut.
Men Moderen så ned og så at det var utilstrekkelig.
Ett enkelt liv i en enkelt kropp,
oppfostret i en enkelt verden,
og en slik sjel hadde ikke fotfeste mot uvitenhetens grøfter
til å vokse til hellighet.
Så Moderen tok den rette livslinjen
og formet den til en sirkel,
og skjenket oss gaven ved gjenfødelse.
Men hva betyr denne gaven?
Noen tror at hensikten med reinkarnasjon
er å nå de høyeste nivåer av opplysning.
Men vi vet bedre, ikke sant?
For det fins ingen slutt på denne reisen.
For vår kapasitet til å vokse er uendelig.
Selv en sjel som virket hellig for 400 år siden,
ville ikke vært hellig i dag.
Dette er Moderens lærdom.
Som galaksen endrer seg, må vi også gjøre det.
Vi må omfavne verdien ved forandring,
ved utvikling,
ved ulikheter.
Menneskehetens største feil,
den største synd mot Moderen, er stagnasjon.
Så vi gleder oss
over at proksima Opals sjel ikke vil stagnere og ruste til forråtnelse.
Vi gleder oss over at hennes sjel ikke er bundet til én uforanderlig kropp.
Vi gleder oss over at hennes sjel er i stadig forvandling og utvikling.
Våre liv i disse kroppene er kanskje korte…
…men sjelene våre er uendelige.
Og mens vi former og støper våre sjeler til en evig jakt på helligdom,
husk dette.
Dette vil ikke alltid være ditt liv. Men det er ditt liv nå.
Ditt valg nå.
Din endring nå.
Få det til å telle!
For Moderen!
Kom.
Drep henne.
Beggar, start protokoll.
Overfør skip til Salvor Hardin. Lås.
Hva i helvete gjorde du?
Jeg knyttet skipet til Salvor.
Fra nå av gjør det ingenting uten hennes autorisasjon.
Endre det tilbake. Få henne til å endre det tilbake!
Jeg låste det. Kan ikke endres.
Så nå sitter dere fast her til Imperiet kommer med full styrke.
Omprogrammer det nå.
Det vil ikke høre på meg.
Thespinske skip anerkjenner bare én kaptein om gangen.
Fra nå av er det henne.
Så uansett hva slags dritt du planlegger, kan du ikke gjøre det uten henne.
Da kan jeg drepe deg.
Ikke vær dum. Jeg vet ingenting om å styre et skip.
Jeg trenger ham som annenpilot.
Du trenger ham.
Du får visst se stjernene likevel, vokter.
Har dere romdrakter her?
Fra tiden på Befrielsen?
Ja, men de er 30 år gamle.
De får duge.
Hør på meg.
Vi forlater resten av soldatene her som sikkerhet.
Om dere ikke følger ordre, om dere trosser jegerinnen,
kan dere veie skjebnen deres mot deres kjæres og handle deretter.
-Lewis. -Dara.
Det går bra, kjære. Bare gjør som de sier.
Vær så snill…
Vær så snill.
Slipp meg. Slipp.
Mamma!
Hvor er faren din?
Hvor er Abbas?
Jeg er så lei for det. Jeg prøvde.
Få oss opp.
Som jeg sa, det er Salvors skip nå.
Bare ta spakene og stol på deg selv.
Greit.
Vennligst legg inn destinasjon.
Skipet ber om koordinater.
Vil du fortelle hvor vi skal?
Til Anthors belte.
Spenn deg fast. Starter kan være røffe.
Jeg har det bra her.
Koordinatene ligger i navigasjonssystemet fra da jeg fløy gruveturer.
Få oss ut av atmosfæren, så går det bra.
-Vi er klare. -Og motorer.
Rolig.
Går det bra?
La spaken fortelle deg hva skipet vil gjøre.
Du styrer det ikke. Det er samarbeid.
Om jeg ikke styrer det, skulle de ikke kalt dem styrespaker.
Øk trykk med 20 %. Kompenser for vind fra øst.
Akselerering økt.
Godt jobbet. Det vanskeligste er over.
Kroner.
Tekst: Evy Hvidsten