Досега в сериала...
Ехо?
Колко време съм спала?
34 години, 223 дена.
Сегашният ни живот няма да е вечен. Но е наш сега.
"Фондацията" притежава познание, което ни е нужно.
Нужни са ни някои от хората ви.
Фара търси боен кораб. Това е първата криза на Селдън.
Къде е баща ти? Къде е Абас?
Много съжалявам, мамо. Опитах се.
ПО РОМАНИТЕ НА АЙЗЪК АЗИМОВ
Поясът Антор. Татко ми разказваше за него.
Какво ли би казал сега?
А съм работил тук, представяш ли си?
Помня, добивал си паладий в мината.
Гърбът ми ме заболява само при спомена.
Странно, че още е там. Хората ти са я напуснали?
Останахме без техниката на Империята и работата спря.
Тогава се захванах с далечните превози. Нов живот.
Иначе казано, изоставил си народа си.
Един теспинец по-малко в битката за останки.
Наближаваме мястото.
Тук няма нищо.
Пазачо, вгледай се внимателно.
"Инвиктус"?
Диамантът на флотилията на Таврелий.
Чувала ли си го?
Твърдят, че за времето си "Инвиктус" е бил най-мощната бойна платформа,
която Империята е имала.
Унищожител на светове.
Да. Изчезва безследно преди 700 години.
Никакви останки, без сигнал за помощ.
А хора из цялата Галактика твърдят, че са го виждали.
Никога не отговаря на повиквания, не се появява втори път.
А ти си го открила тук.
Сякаш ме е призовавал.
"Инвиктус" е хиперкораб.
За Империята хипертехнологията е държавна тайна.
По-скоро ще унищожат Външния периметър, отколкото да те оставят да го вземеш.
Никой не знае, че е тук.
Няма да се качиш на борда.
Шлюзът никога няма да се отвори за анакреонец.
Имперските наноботи, програмирани за ускорено оздравяване и идентификация,
кодирани за достъп до всеки имперски кораб.
Затова ни трябваше.
Ти си нашият входен билет.
Дори да успеете, не знаете къде е бил корабът,
какво е сполетяло екипажа.
А дали е безопасно да го доближите?
Не е.
Двата екипажа, които изгубихме, опитаха да се качат на него.
Отбранителните му системи действат.
Пригответе скафандрите. Часът удари.
Дали комуникационните съоръжения на мините още работят?
Съмнявам се, но не е невъзможно.
Получих сигнал за помощ.
Неврален имплант. Записва каквото видя и чуя.
Ако достигнем диспечерската капсула на "Инвиктус", ще пратим сигнал.
Чуйте. Скокът е 10 000 метра.
Трябва да е бързо спускане, с минимални странични движения.
При захода за кацане, извийте и спрете.
Оръдията на кораба не регистрират обекти с диаметър под два метра.
Ако се пръснем и се движим контролирано, ще сме невидими за тях.
Наясно ли си какво правим? - Почти никога, скъпа.
Пазачо, излез напред.
Достъпът до шлюза е от вътрешния пръстен.
Пропуснете ли пръстена, край.
Скачам на "три".
Едно, две...
Гадост.
Още малко.
Браво, пазачо.
Сал, скафандърът ми поддава.
Ускорителите не реагират.
Не, не.
Не стигам. - Ще те хвана.
Сал, недей, върни се. - Хюго, не!
Назад!
Сал. - Хюго.
Не. Не. Хюго.
Преглътни скръбта. Нямаме време за това.
Предпазният шлюз е натам. Хайде!
Извинете.
Знам, че сте твърде разсъдлив, за да приемете постъпката ми за...
Любопитен съм да узная какво мислиш, че не си направила.
Ако не бях коленичила, бих престъпила вярата си.
И коленичи пред един демагог.
Коленичих пред Майката. - Прощавай, пред какво?
Терминът не ми говори нищо. Все пак съм злодей, лишен от такава.
Не споделям позицията на Халима.
Надявам се. И ти не си от онези с гарантирано прераждане.
Питам се как ли би реагирала Халима, ако го знаеше.
Нямам интерес да разгласявам истинската ти природа.
Това беше потресаващо предателство, Демерзел.
Предателство спрямо заповедта.
Мислех, че си неспособна на неподчинение.
Все пак си програмирана да си предана към династията на Клеоните.
Точно това казвам.
Ако да коленича, е било нарушение на протокола,
нямаше да мога да го сторя, физически.
Щяха да бъдат блокирани командите към колената ми.
Много удобно обяснение, оправдаващо действията ти.
Ето какво ще те попитам.
Ти искаше ли да коленичиш?
Преди всичко друго аз съм предана на императора.
Простете, императоре. - Не увъртай.
Речта на зефир Халима е докоснала тънка струна.
Според посланик Тануол сега тя е лидер.
В такъв случай...
Трябва да я отклоним от тази обичана тема.
Трябва да проумея какво иска тя от мен.
Не очаквах да ви видя тук, Клеон. - Правилното обръщение е "императоре".
Уважавам дълбоко дръзналите да извървят Спиралата.
Свещен ритуал след смъртта на проксима.
Ходейки, изразяваме смирението си пред божествената Триада.
Имали сте добър наставник.
Лейди Демерзел, случвало ли ви се е да извървите Спиралата?
Да. Беше преди много години.
В такъв случай знаете, че това пътуване преобразява духа.
И носи мъки на тялото.
Слънцето е ослепило този човек.
Много други загинаха в опит да достигнат Утробата на Майката.
Застигнала ги е благородна смърт.
Зефир Халима, императорът се надяваше на прям разговор.
Оценявам настъпателната игра.
И, да, успя да ме домъкнеш тук, в окопите.
Възхитен съм. Тук съм и те слушам.
Не знам какво очаквате да кажа.
Каква е молбата ти?
Да сложите край на генетичната династия.
Ако целиш да ме изнудиш, помисли над следното:
освен системата за десалинация
ще инсталираме сателитна станция,
която ще защитава народа ти.
Ще имате осигурени безопасност и чиста вода.
Очевидно не се разбираме, Клеон.
Молбата ми не е стратегическа.
Проповядвам само онова, в което вярвам.
А съм дълбоко убедена, че генетичната династия ще ни съсипе.
Луминистите вече предсказват бъдещето? - Не твърдя такова нещо.
Храня само вътрешно убеждение за това кое е правилно, кое - грешно.
Грешно?
Нямаш и най-бегла представа какво е постигнал родът ми.
С братята ми... - Братя ли? Нямате братя.
Вие сте отзвук от егото на един мъртвец,
неспособни да проумеете недостатъците си.
Бездушното създание не може да се опознае.
Вероятно и покойният д-р Селдън е изказал подобно мнение?
Много съжалявам, ако наистина вярваш в това.
Обречена си да си глас в пустиня.
Единствената причина да дойдете тук е,
че знаете, че хората се вслушват в гласа ми.
Визитата ви е подготвена.
Запознали са ви с плашещите цифри за числеността на луминистите,
до един заклети да действат в услуга на святата истина.
А колко души бяха необходими за свалянето на Звездния мост?
Заплашваш ли ме?
Опитвам се да отговоря на въпроса ви за същината на молбата ми.
Не съм изненадана, че тя ви обърква.
Става дума за нещо далеч по-голямо от вас.
Но съветничката ви ще ви помогне да разберете.
Извинете. Трябва да се посветя на души, жадуващи напътствията ми.
Луис, назад. Върни се. - Какво?
Доближил си Джасента. Два метра!
Съжалявам.
Прикрий се!
Ако отворя вратата, стрелбата ще спре.
Командире!
Сега!
Хайде.
Не!
Той изпълни мисията си.
Ти не, пазачо. Прекалено опасна си, ако не си окована.
Протегни ръце.
Движи се!
Не спирай.
Атмосферата е замръзнала.
Някъде по корпуса има пробив.
Системите за околната среда не работят. Трябва да намерим панел за регулиране.
Панелът за регулиране. Насам.
Системата е допотопна.
Трябва да въведа команди ръчно.
Запечатах пробива, можем да възстановим атмосферата.
Действайте.
Може да е нестабилно, докато се урегулира.
Готови за появата на гравитация.
Какво беше това с осветлението? Токов удар ли?
Не знам.
Промени протокола за сигурност. Изключи вътрешната защита.
Това е различна система. По-близо е до моста.
Значи отиваме там.
16 секунди.
Светлините пулсираха равномерно през 18 секунди,
а сега - през 16 секунди.
Добре. Какво значи това?
Нещо като обратно броене. - До какво?
До следващия скок.
Преди две седмици хората ми поеха в търсене на останки.
Видели са скок на "Инвиктус".
Движението му следва свой цикъл, с произволни интервали между скоковете.
Знаехме, че за да поемем контрола над кораба,
трябва да сме на борда преди следващия хиперскок.
Накъде?
Нямат представа. Така е започнала легендата.
Затова "Инвиктус" е кораб призрак.
Екипажът е изгубил контрола
и корабът е предприемал хиперскокове към произволни координати.
Били са откъснати някъде
извън обсега на връзките.
Може би извън Галактиката.
Храната е свършила. Нападали са се взаимно.
Колко остава, докато отброи до нула?
С това темпо...
Четири часа.
Добре.
Имаме четири часа да поемем контрола, иначе отново ще излети нанякъде.
Сега разбираш защо е спешно.
Ако не успеем, но извадим късмет,
ще свършим в ядрото на някое слънце или пред пастта на черна дупка.
Ако не извадим късмет обаче, чака ни много по-протяжна смърт.
Какво изпитваш сега към Халима?
Това беше безразсъдно.
Нямам ни най-малко съмнение, че ви заплаши.
Проклетият Хари Селдън го предсказа.
"Призив на някоя от основните религии."
Ще подсиля мерките за сигурност в двореца.
Може екипът по комуникации да спира посланията й,
филтрирайки данните по фрази, примерно "генетична династия".
Не.
Отказвам да заемам отбранителна позиция.
Ако иска да се обръща към нещо над мен, ще сторя същото.
Ще докажа, че и тя, и Селдън грешат.
Според зефир Халима аз не притежавам душа,
следователно съм неспособен да се развивам.
Не съм съгласен.
Но както тя казва, бездушното създание не се припознава като такова.
По тази причина се обръщам към онези с далеч по-широк хоризонт,
по-широк дори от този на зефирите.
Обръщам се към самата божествена Триада.
Ще извървя голямата Спирала.
Ще предоставя на Майката, Девата и Старицата да решат кое е вярно,
да определят правия...
И грешащия.
Как става?
Ще ти покажа.
Донесох ти нещо.
Цветокоректори, за да виждаш червено и зелено.
Благодаря.
Но не мога, ще привлека внимание.
Другите - брат Здрач и брат Ден - не бива да знаят.
Можеш да ги слагаш, когато не гледат. - Винаги гледат.
А започнат ли да разпитват, всичко ще рухне.
Добре, императоре.
Моля те, Азура...
Наричай ме Клеон.
Не е само далтонизмът.
Палците ми се сключват десен над ляв.
При братята ми е обратно.
Те обичат зеле.
На мен ми горчи, стомахът ми не го приема.
Аз се обувам по друг начин. Когато соча нещо, другояче извивам пръст.
Ям гарнитурата преди месото, вместо обратно.
Ако забележат коректорите, може да забележат и останалото.
А това ще е страшно ли?
Ще ти покажа.
Това е първият.
Първоизточникът.
Онзи Клеон, от когото сме извлечени.
Има още.
Живи ли са?
В известен смисъл.
Поглъщат информация,
за да са в течение на живота ни, в случай че потрябват.
За какво да потрябват?
Ако някой Клеон пострада или бъде убит, те са негови заместители.
Всеки миг от живота ми е изпит.
Ако някога се проваля, ако разберат колко различен съм,
това ще е сетният ми ден.
И първият негов.
Не могат да го направят. Ти си император.
Не повече от него.
Моята работа, основанието да ме има, е да съм идеалното копие.
Ако не се справям, то...
Империята трябва да бъде пазена от грешки.
Като мен.
Не мога да приема подаръка ти. Не бива да узнаят за далтонизма ми.
Трябва да съм като тях, иначе ще умра.
Можеш да избягаш. Да се махнеш.
На тях им е все едно. Ще събудят заместника ти.
Няма да ме пуснат току-така. Ще ме убият.
Ще направим така, че да не те открият.
Лицето ми е най-познатото в Галактиката.
Ще го променим.
Има нелегални биохакери.
Правят го с един разрез.
Ще ме проследят по наноботите.
Има хора, които ги отстраняват.
Не си първият, който иска да ги махне.
Нещо те кара да ми покажеш това място.
Същото, заради което скочи от балкона.
Не може да живееш така.
Изживял си всеки свой миг под зоркия им поглед.
Белега е различен. Там можеш да се изгубиш.
За Империята Белега е синоним на провал.
За останалите на Трантор - шанс.
За пръв път от векове поглеждаме нагоре и виждаме истински облаци и звезди,
а не симулации, генерирани от сървъри и целящи да приспят сетивата ни.
Охраната ще ме пропусне ли?
Прикрита е.
Съвсем различно е от двореца.
Претъпкано, хаотично.
Но е живо.
И те очаква.
Ела с мен.
Пропусна звънеца за вечеря.
Съжалявам. - Точност. Рутина. Уважение.
Обикновеният човек придобива тези черти,
но у един Клеон те са вродени.
Поне би трябвало.
Разбира се.
Учех за Трантор. За останалата част.
Ние сме Трантор.
Извън стените на двореца няма нищо значимо.
Хари?
Компютър, какво е това?
Протоколът на квантумсъзнание на Хари Селдън.
Това е някаква проекция.
Определи какъв е проблемът с протокола на Селдън.
Непълна неврална връзка.
Помогни ми.
Компютър, какъв е източникът на връзката?
Началото е от протокола за пристигане на Рейш Фос.
Възможен ли е рестарт? - Изисква се оторизация.
Хари, чуваш ли ме? - Помогни ми.
Чуй ме. Съсредоточи се върху гласа ми. Аз съм Гаал.
Гаал!
Дигитализирал си съзнанието си, но нещо се е объркало.
Има бъгове, не можеш да излезеш от миналото.
Слушай гласа ми.
Нова е настоящето. Сега.
Точно така, Хари. Следвай гласа ми. Онова е минало. Това е настоящето.
Какво си направил?
Имплантирах чип с данни в мозъка си, преди да напуснем Трантор.
Синхронизиран е с порт в ножа на Рейш.
Записани са всички мои мисли, спомени - всичко до момента, когато...
Нещо се е повредило.
Къде съм?
Н-на кораба "Гарван", пътуващ към Хеликон,
родното ти място.
Хеликон.
Колко дълго?
Трийсет и четири години.
Не бива да си тук.
Къде е Рейш?
Прати мен на негово място.
Не, ти би трябвало да оглавиш "Първа Фондация".
Той го знаеше.
Предстои им първата им криза. Кой ще ги оглави?
Луис Пайрийн, предполагам.
При заселването ще им помогне,
но за по-нататък им трябва човек като теб.
Рейш го знаеше. Къде е той? - Трудно е за обяснение...
Хари, ти си мъртъв.
Нали си наясно?
Рейш те уби. Мислят, че с моя помощ.
Какво? Защо?
Влязох в каютата ти. Прекъснах го.
Видях го, надвесен над теб, с нож, забит в гърдите ти.
Той ме хвърли в спасителна лодка и остана там.
Какво стана с него?
Екзекутирали са го.
Рейш е мъртъв?
Защо, Хари?
Хари, защо го е направил?
Хари?
Хари!
Времето изтича. Трябва да действаме веднага.
Вземаме им оръжията и изравняваме шансовете.
Не съм боец. Никой от нас не е.
Малцина са такива, докато не бъдат притиснати до стената.
Спри!
Енергийна бариера.
Технологичен предшественик на оградата на Терминус.
Само аз мога безопасно да я преодолея.
Но трябва да ме освободиш.
Действай, пазачо.
Иначе ще умрем за нищо.
Готово, влязохме в системата.
Петнайсет секунди.
Дай ръцете да те закопчаем.
Какво е това?
За хиперскокове старите кораби използват охлаждащи резервоари.
Не протакай.
Движи се!
Луис!
Не!
Недей.
Нужна ни е.
Може да има нужда от още промени в протокола.
Роуан, моля те.
Губим експерти. А нямаме време.
Искаш ли да оцелееш, за да оглавиш удар срещу Империята?
Трябва да напуснеш кораба. - Никога няма да напусна "Инвиктус".
Нито пък ти.
Ще ни помогнеш да пренасочим кораба преди следващия скок.
А после ще го насочим право в центъра на Трантор.
Императорът няма да има шанс за бягство.
Както нямаше и народът ми.
От Трантор ще остане само шепа отровна пепел,
затрупала навеки злините му.
Това ще е справедливото ни отмъщение.
Ще умрем, за да поставим Империята на колене.
Ниво на кислород - 2%
Хари?
Без теб корабът спира да функционира.
Температурата спада.
Скоро няма да мога да дишам.
Оторизирайте преинсталиране на животоподдържащата система.
Хари?
Оторизирайте... - Хари, моля те.
…животоподдържащата система. - Моля те!
Моля те.
Оторизацията завършена.
Гаал, дължа ти обяснение.
Сега го осъзнавам.
Защо Рейш го направи?
Не разбирам. Защо те уби?
Смъртта ми беше ключова за успеха на Плана.
Не разбирам.
За успеха на "Фондацията" един човек не е достатъчен.
Нужен е мит, който да се пренася през вековете.
И се получи.
Спомняш ли си прогнозите ни за смъртност за Терминус?
34,2%.
Реалната стойност беше наполовина.
Моята смърт даде тласък на "Фондацията".
"Фондацията" не е религия, Хари.
Ти не си бог.
Да. Боговете са недосегаеми за ножове.
Но можеш да ги убиеш, ако спреш да вярваш в тях.
Не ти вярвам. Ти си егоист.
Не те виждам да жертваш живота си, за да се превърнеш в това.
Да беше почакал... - Имам синдром на Лета.
Страдах от синдрома на Лета.
Наследил съм го от баща си.
Щом веднъж се прояви, мозъкът бързо деградира.
Помисли.
Достигаме Терминус, гладуваме, бедстваме, а аз вече не съм спасителят,
а безумецът, замъкнал всички на една ялова скала.
Ти ми казваше, че мечтаеш да видиш Терминус,
че искаш да основем "Фондацията" заедно.
Да.
Да, заявявах го на висок глас и често, нали?
Толкова често, че омръзнах на себе си.
Било е представление.
Създавах сюжета на мита.
Интересен начин да кажеш "лъжех".
Наближаваме отломки.
Хеликон. Родината.
Поле от отломки заобикаля... - Тъмната звезда на Хеликон.
През цялото това време е скривало родината ти.
Знам къде се намираме. Но не ми е ясна причината да сме тук.
Рейш знаеше ли? За смъртта ти, за кораба.
Рейш знаеше всичко.
Аз щях да се самоубия, а той - да остане, за да обяснява защо.
А след седмица-две щеше да изчезне и да се съберем тук.
Обичаше те. Това не беше лъжа.
Трябваше да ме предупредиш. - Щеше ли да се вслушаш?
Не издържам вече!
Ти да решаваш какво да знам, кога да го разбера...
Какво промени плана ти?
Наистина ли искаш да отговоря? - Кажи.
Той нямаше да те напусне.
Накарал си го да те убие.
Това го е принудило да ме напусне.
Използвал си го. - Не е честно.
Използва и двама ни.
Рейш трябваше да бъде тук.
Не ти, а Рейш.
Ти трябваше да останеш и оглавиш Терминус.
Именно! Не е съществувал вариант на плана ти,
в който с Рейш да сме близо един до друг.
Не ти е пукало какво искаме, стига планът ти да сработи.
Твърде умна си да се правиш на жертва.
Прие ролята си в мига, когато реши абраксаса.
Какво?
Можеше да предадеш решението анонимно.
Избра признанието.
Напълно доброволно дойде на Трантор.
Истината не ми беше казана.
Знаеше много добре, че ще приковеш вниманието
и ще изложиш на риск близките си.
Направи своя избор.
Искаше живот, различен от отредения ти.
Когато ни изправиха пред императора, ти избра да го излъжеш.
"Ако ме убиете, ще ускорите разпада." Нали така му каза?
Добре. И двамата сме лицемери.
Ако всичко бе заради предначертаното от психоисторията,
щеше да оставиш Клеон да те убие тогава.
Щяха да прогонят последователите ти и всичко щеше да се развие по план.
Вярно е.
Защо не го направи?
Исках да живея.
И Рейш искаше да живее.
Сега аз съм тук, вместо на Терминус. А Рейш е мъртъв.
Виновникът за това си ти, не аз. - Дали?
Да не си посмял да ми го прехвърлиш!
Вечерта, когато умрях, нямаше работа в каютата ми.
Трябваше да плуваш.
Всяка вечер по 40 дължини в басейна, отброявайки прости числа.
Омръзна ми да те слушам.
Повече те харесвах умиращ.
Защо дойде в каютата ми? - Тревожех се за Рейш.
Защо не отиде в неговата? - Нямаше го там.
После какво стана? - Не знам.
Компютър, отдалечи ни от отломките. - Изисква се оторизация.
Нещо ще пробие корпуса.
Хари, ако си в програмата, смени курса.
Щитовете са издръжливи, микропробивите се запечатват автоматично.
Смени курса, това е прекалено.
Защо наруши графика си? - Не мога...
Защо излезе от басейна?
Знам какво целиш.
Притеснена за Рейш, си отишла в каютата му, нямало го е. После какво?
86 981 803.
Усещах го във въздуха.
86 981 821.
Някакво предчувствие за катастрофа.
Просто имах предчувствие.
86 981 827.
Какво точно? Някакъв спомен ли? Видение?
Импулс.
Сякаш тялото ми знаеше нещо преди мен.
Хари, небето.
Знаеше, че Звездният мост ще рухне.
Знаеше, че ще дойдат да ме арестуват.
Будна ли си?
Ти... Каза ли нещо?
Не, но щях да попитам...
Че някой ще каже нещо, преди да го изрече.
Протежето заговори.
86 981...
Всички сме различни.
Ако не знаеш каква си, бързо разбери,
преди друг да научи и да го обърне срещу теб.
86 981 827.
Терминус. - Пращате ни на заточение.
Ти... Каза ли нещо?
Протежето заговори.
Пращате ни на заточение.
Съжалявам.
Будна ли си?
Ти... Каза ли нещо?
Съжалявам. - ...на заточение.
Будна ли си? - Съжалявам.
Каза ли нещо?
Затова съм отишла в каютата ти. Не си могъл да го предвидиш.
Предварително съм знаела какво ще стане.
Не по математически път, не с изчисления.
Предчувствам бъдещето.
Превод на субтитрите Анна Делчева