Tidligere i Foundation...
Hallo?
Hvor længe har jeg sovet?
Fireogtredive år, 223 dage.
Det her vil ikke være jeres liv for altid. Men det er jeres liv nu.
Stiftelsen har en bred vifte af viden, som vi mangler.
Vi har brug for en håndfuld af jeres folk.
Phara er ude efter et krigsskib. Det er den første Seldon-krise.
Hvor er din far? Hvor er Abbas?
Mor, jeg er virkelig ked af det. Jeg prøvede.
BASERET PÅ ISAAC ASIMOVS ROMANER
Anthors Bælte. Far fortalte mig historier om det.
Gad vide, hvad han ville sige nu.
Ville du tro, at jeg har arbejdet på sådan en?
Du udvandt palladium. Det kan jeg godt huske.
Jeg får ondt i ryggen bare af at se på udstyret.
Tænk, at det stadig er der. Efterlod dit folk det bare?
Uden Imperiets teknologi gik industrien i stå.
Så begyndte jeg at flyve langtursruter. Et helt andet liv.
Med andre ord svigtede du dit eget folk.
Så var der én thespiner færre til at slås om smulerne.
Nærmer sig koordinater.
Her er ingenting.
Se bedre efter, vogter.
Invictus?
Kronjuvelen i kejser Taurelians flåde.
Kender du hende?
Man siger, at Invictus i sin storhedstid var det mægtigste våbensystem,
Imperiet nogensinde havde bygget.
En planetdræber.
Hun forsvandt sporløst for 700 år siden.
Ingen vragdele. Intet nødsignal.
Fra hele galaksen kom der forlydender om, at hun blev set.
Hun reagerede aldrig på anråb og blev aldrig set det samme sted to gange.
Og så fandt du hende bare her.
Som kaldte hun på mig.
Invictus er et springskib.
Imperiet betragter springteknologien som en statshemmelighed.
De vil hellere udslette De ydre regioner end at lade jer tage det skib.
Ingen ved, at hun er her.
I vil slet ikke kunne komme om bord.
Luftslusen vil aldrig åbne for en anacreoner.
Dine kejserlige nanorobotter
programmeres til accelereret heling og identifikation...
...og kodes til at give adgang til alle kejserlige skibe.
Og derfor havde vi brug for dig.
Du skal skaffe os adgang.
Selv hvis det virker, ved I ikke, hvor skibet har været,
eller hvad der blev af besætningen.
Hvordan ved du, at det er ufarligt at nærme sig?
Det er det ikke.
Det er de to fartøjer, vi har mistet i forsøget på at komme om bord.
Hendes forsvarssystemer er stadig aktive.
Gør dragterne klar.
Det er tid.
Tror du, at minebaserne stadig har aktive kommunikationskanaler?
Det er usandsynligt, men ikke umuligt.
Jeg har en nødsender.
Det er et neuralt implantat, som optager alt det, jeg ser og hører.
Hvis vi finder en kommunikationskapsel om bord på Invictus, kan signalet sendes.
Godt, hør efter. Det er et spring på 10.000 meter.
I skal falde hurtigt ned med så lidt unødvendig bevægelse som muligt.
Når I nærmer jer, skal I dreje rundt og bremse.
Invictus' automatiserede kanoner kan ikke se ting, der er under to meter i diameter.
Hvis vi spreder os og bevæger os behersket, bør vi være usynlige for dem.
Ved du, hvad du har gang i?
Næsten aldrig, skat.
Op foran, vogter.
I skal lande på den inderste ring for at tilgå luftslusen.
Hvis I rammer forbi, er I fortabte.
Jeg springer på tre.
En, to...
Pis.
Jeg er der næsten.
Flot klaret, vogter.
Sal, min dragt svigter. Den dur ikke.
Styreraketterne reagerer ikke.
Nej.
-Jeg kan ikke... -Jeg har dig!
-Sal! Nej, gå tilbage. -Hugo! Nej.
Gå tilbage.
-Sal. Sal... -Hugo!
Nej. Hugo.
Kvæl din sorg, vogter. Den har vi ikke tid til nu.
Luftslusen er den vej. Fart på.
Undskyld, Imperium.
Jeg ved godt, at De er alt for rationel til at opfatte min handling som...
Fortsæt. Jeg vil gerne høre, hvad du selv synes, du ikke gjorde.
Havde jeg ikke knælet, havde jeg trodset min tro.
Så du knælede for en demagog.
-Jeg knælede for Moderen... -Undskyld, for hvad?
Jeg kender ikke det ord som den moderløse vederstyggelighed, jeg er.
De ved godt, at jeg ikke er enig med Halima.
Det håber jeg da ikke. Du er heller ikke selv en del af reinkarnationens cyklus.
Jeg gad vide, hvad Halima ville sige, hvis hun hørte det.
Jeg har ingen gavn af at afsløre din sande natur.
Det var et chokerende svigt, Demerzel.
Du svigtede dit direktiv.
Så vidt jeg havde forstået, er du ude af stand til at være illoyal.
Forud for alt andet i din programmering går din troskab til Det cleoniske dynasti.
Og det er netop min pointe.
Hvis det stred mod min protokol af knæle,
havde jeg rent fysisk ikke kunnet gøre det.
De signaler, jeg sender til mine lemmer for at bøje dem, var blevet blokeret.
En forklaring, der også meget belejligt retfærdiggør dine handlinger.
Nu er mit spørgsmål:
Ville du gerne knæle?
Mest af alt er jeg loyal over for Imperium.
-Om forladelse, Imperium... -Sig frem.
Det lader til, at Zephyr Halimas tale er gået rent ind.
Ambassadør Thanwall siger, at hun nu er spidskandidat.
Jamen så...
...må vi få hende væk fra hendes yndlingsemne.
Jeg må finde ud af, hvad hun egentlig vil mig.
Jeg havde ikke ventet at se dig her, Cleon.
Den korrekte tiltale er "Imperium."
Jeg har stor respekt for dem, der gør forsøget med spiralen.
Et helligt ritual forbundet med en proximas bortgang.
At udføre det er at underkaste sig Gudindetreenigheden.
Du er blevet godt instrueret.
Sig mig, Demerzel, har du haft lejlighed til at gå spiralen?
Ja. For mange år siden.
Så ved du, hvilken omvæltning rejsen kan være...
...og hvordan kroppen lider under den.
Manden her blev blændet af solen.
Mange andre dør i forsøget på at nå frem til Moderens skød.
Det er sikkert en yderst ædel død.
Zephyr Halima, Imperium vil gerne tale frit med Dem.
Jeg anerkender et aggressivt udspil.
Det lykkedes dig at slæbe mig herud til fronten.
Den ros skal du have. Nu er jeg her, og jeg lytter.
Jeg ved ikke helt, hvad du forventer, jeg skal sige.
Hvad er dit ønske?
Gør en ende på Det genetiske dynasti.
Hvis du kun tænker i tilbud, så overvej dette.
Ud over afsaltningssystemet
vil vi også oprette en satellitbaseret sikkerhedsstation,
der kan beskytte dit folk.
Sikkerhed og rent drikkevand.
Vi misforstår hinanden, Cleon.
Mit ønske er ikke taktisk.
Jeg prædiker kun det, jeg tror på,
og jeg tror på, at Det genetiske dynasti bliver vores undergang.
-Kan luminister nu se ud i fremtiden? -Jeg påstår ikke, at jeg kan se fremtiden.
Jeg har bare en stærk sjælelig fornemmelse for, hvad der er rigtigt og forkert.
Forkert?
Du har ikke den ringeste idé om, hvad min slægt har opnået.
-Mine brødre og jeg... -Brødre? I er ikke brødre.
I er ekkoer af en død mands ego
og af natur blinde for jeres egne mangler.
Det sjælløse væsen kan ikke gennemskue sig selv.
Jeg mener, at den nu afdøde dr. Seldon gjorde en lignende betragtning.
Hvis du virkelig tror det, har jeg ondt af dig.
Dit liv kommer til at gå med at råbe ud i intetheden.
Du kom kun herned,
fordi du ved, at folk lytter til mig.
Som forberedelse til dit besøg
blev du sikkert oplyst om det overvældende antal troende i luminismen,
som alle arbejder på at udbrede sandhedens lys.
Hvor mange mennesker var det, det krævede at smadre Stjernebroen?
Truer du mig?
Jeg prøver bare at besvare dit spørgsmål. At formulere mit ønske.
Det kommer ikke bag på mig, at det forvirrer dig.
Det handler om noget, der er meget større end dig.
Men det kan din rådgiver nok hjælpe dig med at forstå.
Nu må du have mig undskyldt. Jeg har nogle sjæle, der skal plejes.
-Lewis, træk dig tilbage. -Hvad er der, Salvor?
Du og Jacenta holder ikke afstand. To meter!
Undskyld.
Gå i dækning!
Hvis jeg åbner dørene, stopper skyderiet.
Kaptajn!
Nu!
Kom så.
Nej!
Han havde tjent sit formål.
Ikke dig, vogter. Du er for farlig at have gående frit rundt.
Frem med hænderne.
Af sted.
Videre.
Atmosfæren er frossen.
Der må være hul i skroget et sted.
Miljøstyringssystemet må være slået fra. Led efter styrepanelet.
Styrepanelet. Herovre.
Okay. Det er et gammeldags system.
Jeg må indtaste kommandoerne med manuelle koder.
Jeg har forseglet bruddet, så atmosfæren kan genoprettes.
Gør det.
Der kan opstå vejr herinde, mens atmosfæren justeres.
Nu tyngdekraften. Vær klar.
Hvad var det for nogle lys? Er det en overbelastning af elnettet?
Jeg er ikke sikker.
Opdater sikkerhedsprotokollerne. De interne forsvarsvåben skal slås fra.
Sikkerheden ligger i et andet system tættere på broen.
Så går vi derhen nu.
Seksten sekunder.
Hør lige. Lyset pulserede med 18 sekunders mellemrum,
og nu er det nede på 16.
Okay. Hvad betyder det?
-Er det en nedtælling? -En nedtælling til hvad?
Det næste spring.
For to uger siden var mit folk ude på togt.
De så Invictus springe ind.
Vi tror, at styresystemet kører selv og springer med tilfældige intervaller.
Hvis vi skulle have kontrol over skibet,
måtte vi borde det, før hun sprang igen.
Sprang hvorhen?
Det aner de ikke. Det var sådan, legenden startede.
Derfor blev Invictus til et spøgelsesskib.
Besætningen må have mistet kontrollen,
så skibet begyndte at springe fra ét tilfældigt koordinatpunkt til et andet.
De strandede et sted ude i det mørke rum. Uden for kommunikationsrækkevidde...
...måske endda helt uden for galaksen.
Maden slap op, og de vendte sig mod hinanden.
Hvor lang tid har vi, før nedtællingen når nul?
I det her tempo...
Fire timer.
Okay.
Så har vi fire timer til at få kontrol over skibet, for ellers er hun væk igen.
Nu forstår du, hvorfor det haster.
Hvis det ikke lykkes os, og vi er heldige,
ender vi midt i en sol...
...eller lige foran et sort hul.
Hvis vi er uheldige, lider vi en langsom død.
Hvad synes du nu om Halima?
Det var ubesindigt.
Jeg er ikke i tvivl om, at det var en trussel.
Forbandede Hari Seldon forudsagde det her.
"En formaning fra en af galaksens store religioner."
Hvad angår Halimas trussel, skærper jeg bevogtningen af paladset.
Vi kan inddæmme Halimas budskab
med datafiltre, der registrerer visse sætninger. "Det genetiske dynasti."
Nej.
Jeg vil ikke gå i defensiven over for den kvinde.
Hvis hun vil påkalde sig noget, der er større end mig, gør jeg det samme.
Jeg viser, at både hun og Seldon tager fejl.
Ifølge Zephyr Halima er jeg sjælløs
og dermed ude af stand til at vokse.
Jeg er uenig.
Men som hun påstår, kan det sjælløse væsen ikke gennemskue sig selv,
og derfor må jeg appellere til dem, der har et langt bredere perspektiv.
Endda bredere end Zephyrerne.
Jeg må appellere til selveste Gudindetreenigheden.
Jeg vil gå den store spiral.
Så vil jeg lade Moderen, Jomfruen og Kællingen afgøre, hvad der er sandt...
...hvem der har ret...
...og hvem der tager fejl.
-Hvordan gør man? -Det skal jeg vise dig.
Jeg har noget til dig.
De er farvekorrigerende, så du kan se rødt og grønt.
Tak.
Men det går ikke. Det vil vække opsigt.
De andre, broder Skumring og broder Dag...
...må ikke vide det.
Du kan jo tage dem på, når de ikke kigger.
De kigger altid.
Hvis de graver i det, falder det hele fra hinanden.
Ja, Imperium.
Vær nu sød, Azura...
...at kalde mig Cleon.
Det er ikke kun farveblindheden.
Jeg folder hænderne med højre tommelfinger øverst.
Mine brødre har venstre øverst.
De elsker kål.
Jeg synes, det er så bittert, at jeg dårligt kan få det ned.
Jeg tager sko på i den modsatte rækkefølge.
Jeg peger med en anden krumning i fingeren.
Jeg spiser stivelse før kød i stedet for omvendt.
Hvis de ser linserne, opdager de måske det hele.
Ville det være så frygteligt?
Lad mig vise dig det.
Det er den første.
Principium.
Den Cleon, fra hvem vi alle blev udtaget.
Der er mere.
Er de i live?
På en måde.
De optager informationer,
så de ved, hvad der sker i vores liv, hvis der skulle blive brug for dem.
Brug for dem? Til hvad?
Hvis en Cleon bliver beskadiget eller dræbt, er hans afløsere klar her.
Hvert eneste øjeblik af mit liv er en prøve.
Hvis jeg dumper... Hvis de nogensinde opdager, hvor anderledes jeg er...
...er min sidste time kommet.
Og hans første.
Det kan de da ikke. Du er Imperium.
Ikke mere end ham.
Min opgave, mit formål med at være til, er at være en perfekt kopi.
Hvis jeg ikke formår at være det...
Imperiet skal beskyttes fra fejltagelser.
Såsom mig.
Så jeg kan ikke tage imod din gave, Azura.
De må ikke vide, at jeg korrigerer mit syn.
Jeg må tilpasse mig... eller dø.
Eller også kan du flygte. Du kan rejse væk.
De er ligeglade. De vækker bare din erstatning.
De vil ikke tillade en afhopper. De får mig dræbt.
Så må vi sørge for, at de ikke kan finde dig.
Mit ansigt er det mest genkendelige i galaksen.
Ikke, hvis vi ændrer det. Der findes undergrundsbiohackere.
De klarer det med et enkelt snit.
De kan stadig spore mine nanorobotter.
Man kan godt filtrere dem fra.
Tror du, at du er den første, der vil af med dem?
Der er en grund til, at du viste mig det her sted.
Det var også derfor, du sprang ud fra balkonen.
Du kan ikke leve sådan her.
Hvert eneste øjeblik af dit liv har du været overvåget.
Arret er anderledes. Der kan du forsvinde.
For Imperium er Arret symbol på en fiasko.
For resten af Trantor symboliserer det en mulighed.
For første gang i århundreder kan vi kigge op og se rigtige skyer og stjerner
og ikke en simulation drevet af servere, der skal pacificere os.
Kan jeg komme gennem security med den?
Den er sløret.
Det er noget helt andet end paladset.
Det er overfyldt. Det er kaotisk.
Men det er i live.
Og det venter på dig.
Tag med mig.
Du lystrede ikke madklokken.
-Undskyld. -Punktlighed. Rutine. Respekt.
Det er indøvede træk for menigmand,
men det er medfødt for en Cleon.
Det bør det være.
Naturligvis.
Jeg var i gang med at lære om Trantor. Resten af den.
Vi er Trantor.
Intet uden for paladsets mure er relevant.
Hari?
Computer, hvad er det, jeg kigger på?
Hari Seldons kvantebevidsthedsprotokol.
Det er en form for projektion.
Computer, identificer problemet med Hari Seldons protokol.
Mangelfuld neural forbindelse.
Hjælp mig.
Computer, hvad var kilden til forbindelsen?
Iværksat med Raych Foss' ankomstprotokol.
Kan du genstarte den?
Autorisation påkrævet.
-Hari, kan du høre mig? -Hjælp mig.
Okay. Hør på mig. Fokuser på min stemme. Det er Gaal.
Gaal!
Du har digitaliseret din bevidsthed, men noget gik galt.
Du er fanget i en uendelig gentagelse af fortiden.
Koncentrer dig om min stemme.
Det her er nutiden. Det er nu.
Sådan, Hari. Følg min stemme.
Det er fortiden. Det her er nu.
Hvad har du gjort ved dig selv, Hari?
Jeg fik en dataenhed indopereret i hjernen, inden vi forlod Trantor...
...synkroniseret med en port skjult i Raychs kniv.
Den optog mine tanker, minder, alting. Helt frem til det øjeblik jeg...
Noget må være gået galt.
Hvor er jeg?
På et skib, der hedder Ravnen. På vej til Helicon.
Din hjemplanet, Hari.
Helicon. Ja.
Hvor længe?
Fireogtredive år.
Du skulle ikke være her.
Hvor er Raych?
Han sendte mig i sit sted.
Umuligt. Du skulle være leder af Den Første Stiftelse.
Det vidste han godt.
De står snart over for deres første krise. Hvem er leder?
Lewis Pirenne, vil jeg tro.
Han får dem gennem etableringsfasen,
men til det, der venter, har de brug for dig. Det vidste Raych. Hvor er han?
Det er svært at forklare.
Du er død, Hari.
Det ved du godt, ikke?
Raych myrdede dig. De tror, jeg hjalp ham.
Hvad? Hvorfor?
Jeg kom ind i dit lukaf. Jeg afbrød ham.
Jeg så ham stå bøjet over dig med kniven i brystet på dig.
Han smed mig ud i redningskapslen og blev selv tilbage.
Hvad skete der med ham?
De henrettede ham.
Er Raych død?
Hvorfor, Hari?
Hari? Hvorfor gjorde han det?
Hari?
Hari!
Vi har snart ikke mere tid. Vi må gøre noget. Nu.
Vi tager våbnene fra dem, så vi har lige vilkår.
Jeg er ikke soldat. Det er ingen af os.
Det er de færreste, indtil de ikke har noget valg.
Stop!
En energibarriere.
Det må være en forgænger til vores hegn på Terminus.
Jeg er den eneste her, der kan koble den fra.
Men så tag håndjernene af.
Gør det, vogter.
Ellers dør vi forgæves.
Sådan. Så er vi kodet ind.
Femten sekunder.
På med håndjernene. Frem med hænderne.
Hvad er det her?
De ældre skibe brugte køletanke til springdrevene. Pas på.
Hold op med at nøle.
Gå nu videre.
Lewis!
Nej!
Nej, Phara. Vi har stadig brug for hende.
Der kan være flere barrierer og sikkerhedsprotokoller, vi skal forbi.
Rowan, jeg beder dig.
Vi mister alle vores eksperter, og vi har snart ikke mere tid.
Vil du overleve så længe, at du når at angribe Imperiet?
-Det sker ikke, hvis du bliver om bord. -Jeg forlader aldrig Invictus.
Og det gør du heller ikke.
Du skal hjælpe os med at omdirigere skibet inden det næste spring.
Vi styrer det direkte ind i Trantors pulserende hjerte.
Imperiet får ikke chancen for at flygte...
...som mit folk heller ikke fik,
Hele Trantor bliver omdannet til en bunke giftig aske,
og under den er al ondskaben for evigt gjort tavs.
De får som fortjent, vogter.
Vi dør for at tvinge Imperiet i knæ.
Iltniveau på 2%.
Hari?
Uden dig lukker skibet ned.
Temperaturen er faldet.
Jeg kan ikke få luft meget længere.
Autoriser genaktivering af atmosfæresystemer.
Hari?
-Autoriser genaktivering... -Kom nu, Hari.
-...af atmosfæresystemer. -Jeg beder dig, Hari.
Kom nu.
Autorisation gennemført.
Jeg skylder dig en forklaring, Gaal.
Det kan jeg godt se nu.
Hvorfor gjorde Raych det? Jeg forstår det ikke. Hvorfor dræbte han dig?
Min død var en helt afgørende komponent, for at planen kunne lykkes.
Det forstår jeg ikke.
Stiftelsen har brug for mere end en mand som inspirationskilde.
Det har brug for en myte, der kan bestå i århundreder.
Og det virkede.
Kan du huske, hvad vores dødelighedsprognose var for Terminus?
34,2%.
Den endte med at være det halve.
Min død fyrede op under Stiftelsen.
Stiftelsen er ikke en religion, Hari. Og du er ikke en gud.
Nej. Knive bider ikke på guder.
Men man kan godt dræbe dem. Man holder bare op med at tro på dem.
Den køber jeg ikke. Du er jo selvoptaget,
men jeg kan ikke tro på, at du har ofret dit liv for at forvandle dig til det her.
-Hvorfor ikke bare vente... -Jeg har Lethes syndrom.
Havde Lethes syndrom. Det var gået i arv fra min far.
Når symptomerne viser sig, svækkes de kognitive evner hurtigt.
Tænk over det.
Når vi på Terminus stod over for sult og barsk klima,
var jeg ikke længere frelseren,
men den gamle tosse, der slæbte alle med til en gold klippe.
Men det var jo din drøm at se Terminus.
Du ville være med til at starte Stiftelsen i fællesskab.
Ja.
Jeg sagde det højt og tit, ikke sandt?
Så tit, at det begyndte at kede mig.
Det var skuespil.
Jeg styrede fortællingen.
En fin måde at beskrive en løgn på.
Flyver mod fragmentskive.
Helicon. Hjem.
Fragmentfeltet omgiver...
Helicons mørke stjerne.
Det har holdt din hjemplanet skjult i alle de år.
Jeg ved godt, hvor vi er, Hari. Det er hvorfor, jeg har svært ved at gennemskue.
Vidste Raych det her? Din død? Det her skib?
Raych vidste det hele.
Jeg ville tage mit eget liv. Han skulle blive tilbage og forklare hvorfor...
...og en uges tid senere skulle han forsvinde og mødes med mig her.
Han elskede dig. Det var ikke løgn.
I skulle have advaret mig.
Ville du have lyttet?
Jeg er dødtræt af det her.
Du beslutter, hvad jeg skal vide, og hvornår det er nødvendigt for mig.
Hvad ændrede din plan?
-Skal jeg virkelig svare på det? -Sig det.
Han ville aldrig forlade dig.
Så du fik Raych til at dræbe dig.
Så han var tvunget til at forlade mig.
-Du udnyttede ham. -Nu er du urimelig.
Udnyttede os begge to.
Raych havde altid skullet være her.
Ikke dig. Raych.
Du skulle blive på Terminus og være leder.
Netop! Der var aldrig en version af din plan,
hvor Raych og jeg var inden for lysår af hinanden.
Du var ligeglad med, hvad vi ville, så længe din plan var sikret!
Du er for klog til at lege offer, Gaal.
Du tog imod din rolle i det her med åbne arme, da du løste Abraxas.
Hvad gjorde jeg?
Du kunne have indsendt løsningen anonymt.
Du valgte anerkendelsen.
Ingen tvang dig til at komme til Trantor.
Jeg kom under falske forudsætninger.
Du vidste udmærket godt, at der fulgte bevågenhed med,
og at det bragte din familie i fare.
Du traf et valg, Gaal.
Du ville have et andet liv end det, der lå i kortene.
Da vi stod foran kejseren, valgte du at lyve for ham.
"Hvis De dræber mig, accelereres undergangen." Sagde du ikke det?
Fint nok. Vi er begge to hyklere.
Hvis det kun handlede om den fremtid, psykohistorien viste,
så havde du ladet Cleon dræbe dig i tronsalen.
Dine tilhængere var blevet sendt i eksil, og alting var gået som planlagt.
Sandt nok.
Hvorfor gjorde du så ikke det?
Jeg ville leve.
Det ville Raych også.
Nu er jeg her i stedet for på Terminus, og Raych er død.
-Og det er din skyld, ikke min. -Er det?
Du kan lige vove på at bebrejde mig.
Du skulle ikke være i nærheden af mit lukaf, da jeg døde.
Du skulle svømme.
Hver aften. 40 baner i bassinet. Mens du med garanti talte primtal.
Jeg har hørt rigeligt.
Du var rarere, da du lå for døden.
-Hvorfor gik du ind i mit lukaf? -Jeg var bekymret for Raych.
-Hvorfor gik du så ikke til hans? -Han var der ikke.
-Hvad skete der så? -Jeg ved det ikke. Jeg...
Computer, styr uden om fragmentfeltet.
Autorisation påkrævet.
Der går hul på skroget.
Hari, du kan vende skibet.
Skjoldene er stærke. Små brud bliver automatisk lukket.
Vend om. Det er for meget.
-Hvorfor brød du med din rutine? -Jeg kan ikke...
-Hvorfor gik du op af vandet? -Jeg ved godt, hvad du prøver på.
Du var bekymret for Raych. Du gik hen til hans lukaf.
Han var der ikke. Hvad så?
86.981.803.
Jeg kunne mærke det i luften.
86.981.821.
En undergangsstemning.
Det var bare en fornemmelse.
86.981.827.
Hvilken slags fornemmelse? Et minde? Et syn? Hvad?
En trang?
Som om min krop vidste noget, jeg ikke vidste.
Hari, himlen.
Som at vide, at Stjernebroen ville styrte.
Som at vide, at de ville anholde mig.
Hvordan kan du være vågen?
Sagde du noget?
Nej. Men jeg ville spørge...
Nogle talte, inden de gjorde det.
Vidunderbarnet kan tale.
86.981.000...
Vi er alle anderledes, ms. Dornick.
Ved du ikke, hvad det er, bør du finde ud af det,
før andre gør det og bruger det mod dig.
86.981.827.
Terminus.
De sender os i eksil.
Sagde du noget?
Vidunderbarnet kan tale.
De sender os i eksil.
Undskyld.
Hvordan kan du være vågen?
Sagde du noget?
-Undskyld. -De sender os i eksil.
-Hvordan kan du være vågen? -Undskyld.
Sagde du noget?
Det var derfor, jeg kom til dit lukaf. Det kunne du ikke forudsige.
Jeg vidste, hvad der ville ske, inden det skete.
Ikke ved hjælp af matematik eller beregninger...
Jeg tror, jeg kan fornemme fremtiden.
Tekster af: Eskil Hein