Detta har hänt…
Phara vill ha ett krigsskepp.
Invictus?
Sal, min dräkt funkar inte. Styrraketerna svarar inte.
Hugo.
Du ska hjälpa oss att rikta om skeppet.
Sen styr vi det rakt in i Trantors bultande hjärta.
Du är efterklangen av en död mans ego.
Enligt Zephyr Halima är jag själlös.
Jag måste vädja till de Tredubbla gudinnorna.
Jag ska vandra den stora Spiralen.
Du kan lösa ett pussel…
…även om en bit saknas.
Raych var menad att vara här. Inte du.
Jag är så trött på det här.
Jag tror att jag kan förnimma framtiden.
BASERAD PÅ ISAAC ASIMOVS ROMANER
Ilex!
Efter att de for fanns inga barn kvar.
Bara krigare.
Jag pressade min ärrade kropp tills jag blev kallad Krigets storjägerska.
Jag levde tre gånger längre än min förväntade livstid.
Skogsgudarna lät mig inte dö förrän jag fått min hämnd.
Och när jag var redo…
…gav de mig en andra gåva.
Invictus?
Den dök upp i omloppsbana som svar på bön.
Och då visste jag…
…att gudarna inte bara godkände mitt uppdrag att förgöra Imperiet,
utan de planerade det.
Du såg vad som hände ditt folk.
För ett fåtals synder utplånade Imperiet halva din värld.
Om du slår till mot Trantor drabbar det Yttre världarna.
Du förstår inte det här med hämnd, va?
Jag bryr mig inte om mänskligheten.
Det här skeppet ska bli min röst.
Du ska hjälpa mig att navigera dess nästa språng.
Om du vägrar,
kommer mina jägare att döda varenda man,
kvinna och barn som finns kvar på Terminus,
och börja med din mor.
Du har redan offrat din far.
Du vill inte offra henne också.
Valet är enkelt, väktare.
Förgör Trantor…
…så kanske, möjligen
din dyrbara Stiftelse överlever efterverkningarna.
Märkligt vad man är beredd att göra för lite tid, eller hur?
Hur länge har du haft den här förmågan?
Så länge jag kan minnas.
Oftast är det bara en känsla.
Som nu, men…
…andra gånger kommer det i drömmar.
Jag brukade drömma om en våg.
En våg som var så stor…
…att jag bara kunde hålla andan och låta mig svepas med.
Jag visste att vågen skulle krossa mitt hem,
min familj, hela min värld.
Jag blev aldrig kvitt den drömmen, Hari.
Den hemsökte mig.
Jag behövde veta att det inte skulle hända i verkligheten,
så jag lärde mig matematik.
Jag kalkylerade varje möjlighet och fysiska kraft jag kunde komma på,
allt för att undvika det.
Men jag fann ingen.
Den drömmen drev dig till matematik,
vilket visar att det inte alls var en dröm utan en föraning.
Jag anser det mycket troligt
att du besitter en intuitiv bearbetningsförmåga
som för dig bortom matematiken.
Det skulle förklara Abraxas.
Jag löste Abraxas för att jag slet som tusan.
Ja, jag menar att du är extraordinär.
Det blir varmare.
Friktion när vi går in i asteroidbältet.
Skeppets radiatorer avskärmar hettan.
Initierar värmeöverföring. Stabiliserar.
Varför ska du till Helicon, Hari?
Vad planerade du och Raych?
Det har jag redan sagt.
Jag antog, du förnekade det inte.
För att du hade rätt.
Tänker du fortsätta hålla mig ovetande?
Det kan tyckas att jag borde ha gjort det från början.
Vad ska det betyda?
Om vi inte är försiktiga,
har ditt förutvetande potential att förvrida psykohistorien totalt.
Se vad som hände med dig och Raych.
Du är här men inte han.
Det där blev fel. Låt mig börja om.
Vad jag försöker säga är
att mänsklighetens överlevnad hänger på att vi når Helicon.
Jag trodde att vår överlevnad hängde på Stiftelsen.
Ja, till en viss del.
Men bara om dess systerorganisation också blir etablerad.
Det ska alltså bli en andra Stiftelse.
Här, vid Stjärnornas ände. På Helicon.
KOMMUNIKATIONSRELÄ
Det här är Hugo Crast…
Det här är Cian un Edan,
tidigare medborgare på Thespis,
som sänder ett SOS till Thespiska republiken.
Anacreonsk aktivitet att rapportera på utpost 59.
Hör nån mig?
Spiralen är menad att pressa kroppen till bristningsgränsen.
En vandring på över 170 km utan mat, vatten eller vila.
De vitala tecknen är optimala.
Och ni måste lämna alla inorganiska saker kvar.
Er beskyddande aura…
…och era kejserliga nanobotar.
För första gången i ert liv kan ni drabbas av skador,
-utmattning… -Jag förstår.
Om en pilgrim stapplar,
kan han få hjälp av en annan person på vägen.
Det vill säga, om han har fallit ner på ett knä.
Om man faller ner på båda knäna, innebär det att man ger upp.
Pilgrimen måste antingen finna styrka att krypa undan från stigen,
eller underkasta sig döden.
Färre än hälften av dem som startar når Spiralens centrum.
Där går de in i en helig grotta, Moderns sköte.
Inuti Skötet finns vatten.
Saltet kring bassängen äger en särskild jonisk laddning
som framkallar en viss reaktion hos alla som vidrör det.
När man går ner i bassängen, om Modern är villig,
får man en vision.
Om man lyckas återvända,
kommer en panel av zephyrer att uttolka det man sett.
Vad har andra pilgrimer sett?
Varje vision är unik och djupt personlig.
Förvånande att inte alla hallucinerar om mat.
Borttagning av nanobot klar.
Det här vågstycket är mycket riskabelt för er, kejsare.
Och frånsett den oöverträffade fysiska faran,
om…
…ni inte tar er ända fram,
får era kritiker vatten på sin kvarn.
Jag ska ta mig ända fram.
Ge mig ditt saltarmband.
Jag tar med det här.
Det blir som om du var med mig.
Som du alltid har varit.
Lyssna. Ta det sakta.
De mellersta ringarna kan vara bedrägliga.
De får oss att tro att vi kommit längre än vi har.
Se bara till att ha lite krafter kvar.
Har du gjort det förr?
Nej. Men jag har talat med många som har gjort det.
Har du några andra användbara tips?
Det finns inget sätt att göra det enkelt.
Det är själva meningen.
Håll takten bara.
Ena foten framför den andra.
Trippelgudinnan kommer att vägleda dig.
Berättade inte folk om sina visioner?
En pilgrim berättade om
hur saltet kring bassängen började virvla och röra sig framför ögonen på henne.
Hon sa inte vad som hände sen,
bara att det var det vackraste hon nånsin hade sett.
-Varifrån kommer du? -Baltaros. Och du?
-Nishaya. -Fabriksplaneten.
Allt som är för giftigt att tillverka på Trantor, gör vi där.
Specialtextiler.
Vissa typer av keramikglasyrer som kejsaren gillar.
Nishaya är perfekt ställe,
för vår atmosfär består av en tjock vit dimma,
och, tja, föroreningarna smälter liksom in i den.
Den där dimman.
Min mor brukade säga
att när hon äntligen fick se min pappas ansikte ordentligt…
…hade de redan tre barn ihop.
Arbetade du i en av fabrikerna?
Nej. Jag var lastare.
Jag lastade lårar på språngskepp.
Fantastiska maskiner, va?
Visst.
Fast jag hade aldrig varit ombord på ett innan jag kom hit.
Resan kostade mig alla mina besparingar.
Och från Baltaros? Du måste också ha rest med ett.
Ja.
Första gången för mig med.
Jag var avundsjuk förr på folk som fick resa jämt,
hoppa från ena ändan av galaxen till den andra.
Men det här är den enda resa jag egentligen behövde göra.
Hoppas att du känner likadant.
En andra Stiftelse?
Terminus etablerades i kraft av ett kejserligt beslut,
och syftet var delvis som lockbete.
Men den andra Stiftelsen och dess läge måste hållas hemligt,
även för den första Stiftelsen.
Varför? Vad är dess syfte?
Om du inte vill lita på mig, far jag inte till Helicon.
Var inte löjlig, Gaal.
Jag har resurser på Helicon. Allierade.
Nu när vi känner till din förmåga, kan vi studera den.
Använda den till vår fördel.
Jag vill inte bli utnyttjad längre.
Jag vill hoppa av. Nu.
Antingen berättar du, eller så far jag min väg på samma sätt som jag kom.
Vart ska du ta vägen?
Terminus kommer att ta flera årtionden.
Trantor? Du blir förvisad av Imperiet.
Det finns fler världar än de. Min mor lärde mig namnen.
Du sa att min instinkt är viktig.
Nå, den talar till mig.
Öppna dörren, för tusan.
-Du tänker inte klart. -Tala inte om vad jag tänker.
Öppna.
Öppna!
Öppna dörren!
Ge inte upp, grabben. Vi börjar närma oss.
Ja.
Trettio… Nej, 29 minuter till nästa språng.
Hennes plan…
Även om du lyckas,
kommer Imperiet att slakta resten av ditt folk.
Det blir inga halvmesyrer denna gång.
De kommer att döda alla.
Och i det efterföljande kaoset…
…blir de alla glömda.
Jag vet att Phara ser sig själv som en hand som sträcker sig ut ur Anacreons grav
men anacreonska barn föds fortfarande.
Du har väl också ett barn?
En liten flicka.
-Det känns som en liten flicka. -Hur bär du dig åt?
Sa inte Phara det? Jag läser folk som en öppen bok.
Allt jag läste i henne var mörker.
Men jag läser tvivel i dig.
Det finns fortfarande en väg framåt för Anacreon.
Är inte det ett bättre sätt att sona alla döda?
-Ta skydd! -Jacenta?
Förbannade skepp.
Rowan.
Det var ett myteri.
Befälen måste ha placerat kanonen för att vakta bryggan.
Du.
Dra på dig dess eld så desarmerar jag den.
Och om du missar?
Då dör du.
Tiden rinner ut, väktare.
-Turskott. -Du har tur, jag har skicklighet.
Ännu en barriär.
Du kan drillen.
-Ner! -Lewis!
Kom igen.
De tar sig snart genom dörrarna.
Tvångsstyr dörren.
Vi har ont om tid!
Kaptenen tog sitt liv.
"Exo."
Typ exekutiv officer?
Förråddes hon av nån under sitt kommando?
Exo betyder även "utifrån".
Från bortom galaxen?
Tror du att de träffade på nåt där ute?
Individuella arbetskapslar.
En av kontrollerna styr skeppet.
Om vi hittar den, har vi en chans att omdirigera nästa språng.
Vapen?
Inget vapen.
Framdrivning.
De måste ha hoppat för långt för att återutrusta.
De började hoppa allt längre bort.
Varning. Transspatial händelse om 20 minuter.
Initiera övergångsprotokoll.
Nu förstår jag.
Vänta, vad är lysena? Övergångsprotokoll?
Skeppet har inga Rymdfarare.
Utan dem måste besättningen ha sederat sig själva före språnget.
Lysena visade hur långt de hade kvar tills de nådde en språngvagga.
Vi har ont om tid.
Där borta.
Där är den. Navigationsvaggan.
Innan Imperiet hade Rymdfarare,
behövde de äldre skeppen nånting med massiv bearbetningsförmåga
för att navigera sprången.
Att vika rymd handlar lika mycket om intuition som om vetenskap.
Det är som att önska.
Ett kognitivt språng som bara en levande hjärna kan utföra.
Skillnaden är
att Rymdfararna var genetiskt betingade att utstå påfrestningen,
men dessa oförstärkta människor saknade den fördelen.
För att kunna överleva…
…måste de vara inbyggda i skeppen.
Han blev skjuten. Skeppet sökte efter honom.
Det kunde inte navigera på egen hand.
Kunde nån hacka sig in utan operation?
Om AI:n är intuitiv,
skulle inte gränssnittet hitta de rätta neuronerna?
Ja. Kanske. Men de skulle inte överleva länge.
Länge nog att styra språnget?
För att se till att Stiftelsen överlever?
Ett enda språng ut i tomma rymden?
Kanske, men…
…det vore en dödsdom.
Om en av oss ska offra sig,
kan det lika gärna vara utstickaren.
Hjälp mig att räkna ut hur.
Men inte ut i tomma rymden.
Jag ska ta skeppet hem till Terminus.
Hon vill prata med dig, löjtnant.
-Löjtnant Freestone, vi har ett problem. -Saken där ute?
Vi kallar den Valvet. Vi vet inte vad det är,
bara att den är omgiven av ett signalfält som gör folk sjuka.
Man börjar se dubbelt och förlorar snart medvetandet.
Er jägerska drabbades av effekterna.
Det var så min dotter lyckades fånga henne.
Den långvariga effekten är okänd,
men fältet som omger den växer.
Vi måste evakuera.
Det är inget trick.
Nollfältet struntar i vilken planet man kommer ifrån.
Om vi inte agerar kommer det att sluka oss alla.
Ni måste avaktivera stängslet.
Modern kallar mig.
-Nej. Du orkar än. -Nej.
Låt mig ändå hjälpa dig bort från stigen, så att du kan få hjälp.
Du kan inte bara dö här.
Hur skulle jag kunna välja att dö nån annanstans?
En fridfull övergång.
Det är Moderns största gåva…
…in i ett heligare liv.
Och om det inte finns ett annat liv?
Tänk om det är slutet?
Vi kanske möts igen.
Då kan du berätta vad du såg.
Ni står inför representanter för Modern, Jungfrun och Kärringen.
Alla som vandrar Spiralen är älskade av oss.
Berätta, vad upplevde ni där i Skötet?
Medan jag stod där…
…började saltet röra sig.
Det började virvla.
Först sakta, sen snabbare.
Det lyfte från grottans golv.
Det tog formen av en stjälk…
…med tre stora kronblad.
Jag var rädd att jag inbillade mig.
Men det var verkligt.
Känner ni till mytologin om födelserotsblomman?
Nej.
När Dol hade kolliderat med Surah och skapat trippelmånarna,
var Jungfrun täckt med ett lager av födelserotblommor.
Det var ett tecken från Trippelgudinnorna att vår värld kunde uppehålla liv.
Genom århundradena har blommorna gradvis dött bort.
Vi har inte sett dem här på tusentals år.
Vad betyder det?
Av naturen spirar blommor med tre kronblad från enhjärtbladiga plantor.
Med andra ord, tre saker som skapas ur en.
Precis som mina bröder och jag.
Och liksom Trippelgudinnorna.
Detta är en helig vision, kejsare.
Faktiskt är själva er närvaro här helig,
en resa som ingen av era företrädare vågade göra.
Er själ är uppenbarligen inte stadd i stagnation.
Den som påstår detta, är själv skyldig till en synd,
att försöka hindra en själ i sitt sökande efter upplysningens väg.
Från denna dag kommer ingen annan zephyr att stå i er väg.
Du slösar med dina krafter.
Vila tills vi är igenom asteroidbältet, så du inte riskerar värmeutmattning.
Vad är temperaturen nu?
Trettioåtta grader. Den torde nå 41 som högst.
Och om den fortsätter stiga?
Vad tänker du göra?
Tyst. Håll tyst, bara.
Gaal.
Når kritiskt temperatur.
Initierar värmeöverföringssystem.
-Gaal. -Stabiliserar.
Nog med halvsanningar.
Berätta allt, annars avslutar jag resan nu.
Jag menar allvar, Hari.
Om jag berättar riskerar jag att förstöra den andra Stiftelsen
innan den ens har skapats.
-Berätta! -Du förstår inte vad du…
-Sluta! -Jag bryr mig inte längre!
Vad har du gjort?
Utan värmeöverföringssystemet
blir jag kokt levande långt innan du når Helicon.
Det sägs att information inte kan förstöras.
Så du kanske överlever.
Men definitivt inte jag.
Hur ska du ha det, Hari?
Se mig brännas till döds, eller släpp mig fri.
Du inser väl att jag kan programmera kryokapseln att fara dit jag vill?
Du behöver mig inte, Hari. Det har du aldrig gjort.
Det är inte sant.
Jo, det är det.
Min historia skulle ha avslutats på Terminus. Det sa du själv.
Du och Raych tänkte hela tiden lämna mig kvar, så…
Låt mig gå.
Snälla.
Farväl, Hari.
Farväl, Gaal.
Inväntar destination.
…kalkylera resa till Blå driften.
Till Synnax.
Tidsåtgång: 138 kejserliga standardår.
Bekräfta destination.
86 982 041.
86 982 043.
86 982 061…
Zephyr Halima.
Tack för att du inspirerade mig att göra denna livsförvandlande resa.
Om jag inte hade lyssnat på ditt griftetal
hade jag aldrig samlat mod att försöka vandra Spiralen.
Tredubbla välsignelser över er, kejsare.
Och över dig.
Kom in, bara.
Alla är välkomna.
Jag ville uttrycka mitt deltagande.
Du hade blivit en kraftfull proxima.
Ja.
Det var nog det Cleon var rädd för.
Hur som helst fick han som han ville.
Zephyr Gilat kommer att utses, och jag återvänder till min hemplanet.
Är du inte nöjd med utfallet?
Jag antog hela tiden att du vägledde kejsaren.
Nej, det gjorde jag inte.
Och jag försäkrar att min nöjdhet är oviktig.
Jag håller inte med.
Jag vet att folk använder reinkarnation som ursäkt för att ignorera sin instinkt,
att kasta bort varje chans till lycka.
Men om man gör det, hur kan man växa på allvar?
Det handlar inte om min växt.
Om du inte stöder honom längre, kan du finna en annan väg.
Det är inte möjligt.
Visst är det. Du är ingen fånge.
Du förstår inte. Jag har inget val.
Alla har ett val. Även när det inte känns så.
Jag vet hur det låter, men jag svär vid Jungfrun att jag inte har det.
Hur är det möjligt?
Du sa en gång att du hade vandrat Spiralen.
När hände detta?
För 11 000 år sen.
Det är alltså sant?
Jag hörde ryktas att Cleon ägde den sista tänkande roboten i galaxen.
Allt du måste ha sett…
Och nu måste du stå vid hans sida och göra allt han…
Han skickade dig hit.
Jag kommer inte levande härifrån, eller hur?
Det är enda skälet till att du berättade sanningen.
I likhet med kejsaren äger jag inte ett individuellt medvetande.
Alltså kan inte heller jag äga en själ.
Om jag hade en själ, kunde jag kanske bryta mot hans befallningar.
Är du säker på att du saknar själ?
Om jag låter dig fly från mig nu, kan jag inte styra mig själv.
Jag måste ändå jaga ifatt dig och slita dig i stycken.
Jag beklagar.
Jag ser genuin medkänsla i ditt hjärta.
Verkliga samvetskval. Och jag kan inte förklara det,
men jag vet att du har en själ.
Men den som tvingar dig att göra det här,
den som så grymt prövar din trofasthet och lojalitet,
är en själlös man.
Jag förlåter dig, Demerzel.
Kom ihåg din skrift.
Det här är inte slutet för mig.
Jag kommer att återfödas.
Du sändes till mig, inte av Cleon utan av Modern.
Gör det du måste.
Ske hennes vilja.
Hur kommer det att ske?
Det är redan gjort.
Ett gift utsöndrades när du vidrörde min hud.
Du dör smärtfritt.
Varning. Transspatial händelse om fem minuter.
Förbered övergång.
Skeppet förbereder ett språng!
Jag kan inte åsidosätta låsmekanismen.
Så få igenom mig på nåt annat sätt!
Okej, plugga in mig.
Salvor, jag vet inte ens om det är möjligt.
Att hoppa in i en planets omloppsbana kräver absolut precision.
Eller tur.
Minns vem du har att göra med.
Det är väl som att singla slant om och om igen?
Kanske singla slant tusen gånger.
Låt oss börja singla.
-Du ber mig att döda dig. -Lewis, förstår du inte?
Jag är menad att göra det här.
Allt som har hänt har fört mig till den här stunden.
Det här är vår enda chans.
Så jag måste försöka.
Vi måste försöka.
Det är allt man kan göra i en kris.
Försöka.
Ge den här till min mor om jag dör.
Du är nåt alldeles extra.
Om jag bara insett det tidigare.
Gör det.
Lewis?
Döda henne!
Du kommer att överleva, hör du det? Håll ut, Lewis.
Döda satmaran!
Kom igen.
Omringa henne!
Fientlig farkost upptäckt.
Automatförsvaret aktiverat.
Thespiska lansiärer.
Du lyckades, Hugo.
Trettio sekunder till transspatial händelse.
Fortsätt till kryokapsel genast.
Ge er, anacreoner.
Överlämna skeppet till oss genast eller dö.
Rikta så många kanoner mot dem som möjligt.
Femton…
…fjorton, tretton…
…elva…
…tio, nio…
…åtta…
…sex, fem…
…fyra…
…tre, två…
…ett.
Vi tar språnget.
Nå?
Det är gjort.
Det kommer att verka som om hon dog av naturliga orsaker.
Bra. Det sista vi vill är att starta ett heligt krig.
Är det nåt du vill säga?
Ni besegrade henne. Ni vann.
Din brist på insikt förpliktigar mig inte att förklara.
Självklart inte.
Ni är kejsaren.
Och ni hade en helig vision.
Det är sant.
Jag har en gammal inramad och pressad födelserotsblomma på mitt nattygsbord.
Jag fick den när jag själv vandrade Spiralen.
Jag tog den med mig på den här resan.
Verkligen?
Jag tänkte att ni kanske såg den när ni kom in i mitt rum häromkvällen.
Nej, inte vad jag minns.
Bara en lycklig slump, antar jag.
Ni ser samma blomma.
Jag vill hur som helst inte snoka. Jag vet hur personliga visioner kan vara.
Fast det är många eoner sedan, fick det jag såg…
…mig att se annorlunda på allt.
Hade du en vision? En robot?
Ja. Och jag är glad att även ni blev välsignad med en.
Att se ingenting…
…är en tomhet jag inte önskar åt nån.
Må er vision ge er styrka
på resan tillbaka till Trantor, kejsare.
Jag ska säga till Rymdfararna att förbereda er för språnget.
Att se ingenting…
…är en tomhet jag inte önskar åt nån.
Undertexter: Bengt-Ove Andersson