Tidligere i Foundation…
Jeg har noe til deg. Fargekorrigerende linser.
Så du kan se rødt og grønt.
Hvis de får vite hvor annerledes jeg er, blir det min siste dag.
Seks drap. Broder Dusk vil bli imponert.
Kast disse. Jeg drepte tre.
Phara vil vi skal hjelpe henne å ta kontroll over skipet.
Invictus?
En planet-dreper.
Disse eldre skipene trengte noe med enorm prosesskraft
til å navigere sprangene.
De måtte kobles direkte til skipene.
Kan noen kobles til uten operasjonen?
Det ville vært en dødsdom.
BASERT PÅ ROMANENE AV ISAAC ASIMOV
Spør en historiker: "Hva var menneskehetens største oppfinnelse?"
Ild? Hjulet? Sverdet?
Jeg vil si at det er historie i seg selv.
Historie er ikke fakta.
Det er en fortelling, omhyggelig bearbeidet og formet.
Under den riktige forfatterens penn
blir kjeltringen en helt,
en løgn blir sannheten.
-Pappa? -Ja.
-Hvor kom vi fra? -Trantor.
Nei, før det.
Hvor kom mennesker fra i starten?
Det er mange forskjellige teorier.
De fleste sier at menneskene først bodde i ett enkelt planetsystem.
Bare ett?
Og vi vet ikke engang hvilket. Sirius, Alfa Centauri…
Noen mener at vi kom fra et sted som het Jorden.
Kom hit. Kom.
Så alle vi vet om,
kom fra det samme stedet? Anacreonere og thespinere også?
Anacreonere og thespinere også, ja.
Så hvordan kan de hate oss?
Det er komplisert å være et menneske, Sal.
Vi deler en felles bakgrunn og noen av de samme mytene.
Men vi styres av dette.
Her inne er all kapasiteten for rasjonell tenking,
men det deler plass med følelsene våre.
Og noen ganger roper følelser høyere enn logikk.
Og noens følelser insisterte veldig hardt på at Imperiet gjorde noe galt mot dem.
Så de sprengte Stjernebroen.
Ja.
Vold er den inkompetentes siste tilflukt.
Så de er slett ikke som oss?
Det blir høylytt her oppe også, ikke sant?
Det gjør vel det.
Kom hit.
Nå skal du høre, Sal.
Millioner av folk døde da Stjernebroen falt.
Og Imperiet drepte mange millioner flere på Anacreon og Thespis.
Og hvem vant?
-Ingen? -Ingen.
Og det er sånn vi vet at fallet vil komme.
Tidligere atferd er den beste indikatoren på framtidige bedrifter.
Salvor Hardin…
Vi springer.
Lewis?
Lewis, hvor er du?
Terminus?
Vi er hjemme.
ANNEN
Vi sprang hjem igjen.
Lewis?
Pokker.
Du reddet oss.
Du ønsket oss hjem.
Takk.
Terminus kontroll, dette er Salvor Hardin på det keiserlige krigsskipet Invictus.
Hører dere meg?
Terminus kontroll, hører dere meg?
Dette er Salvor Hardin.
Kan noen høre meg?
Dette er Salvor Hardin til de thespinske skytterne.
Invictus sprang, og vi trakk skipene deres inn i vår kvantumslippstrøm.
Vi går i bane rundt Terminus.
Hvis dere hører meg, jeg aner ikke hvordan jeg hindrer skipet i å springe igjen.
Det kan være om en time eller noen dager.
Jeg blir nok sittende fast her om ikke…
Beggar.
Hvordan drar du hjem?
Forklar ruten din.
-Hvor går denne korridoren? -Det underjordiske vanningssystemet.
Men det er en sti over den som du kan ta gjennom de gamle slottsruinene.
Da ender du ved tjenerutgangen, like ved slottsporten.
Så hvis jeg kan gå ut her…
Hyperloop-stasjonen er der.
Portvaktene har DNA-skannere.
Jeg vil trenge signaldemperen. Til nanobotene. Så de ikke kan spore meg.
Jeg tror jeg kan skaffe en.
Jeg vil ikke dø her.
Det skal du ikke. Jeg kan ikke love at alt går som det skal.
Jeg kan love at jeg ikke blir den delen som går galt.
Jeg må gå. Broder Dusk er…
Cleon…
Jeg skulle ønske du hadde et annet navn. Et som var bare ditt.
Du kan gi meg et i morgen.
Skaff meg signaldemperen, og vi ses på den andre siden.
Jeg beklager, broder Dusk. Jeg var…
Jeg forstår. Tiden går annerledes når man er ung.
Jeg vil dele noe med deg.
Dette er arbeidsstedet mitt, som du vet.
Dusks oppgave er å dokumentere vår visuelle historie.
Slutten på robotkrigene.
Den gylne hest-opprøret.
Hvert øyeblikk er et vendepunkt for dynastiet vårt,
når det har virket som galaksens skjebne har stått på spill.
Som det gjorde her…
…da jeg straffet de barbariske planetene for deres grusomhet.
Og mens jeg malte det,
var jeg bevisst på hvordan vi, som forfatterne, ville framstå.
En dyktig kunstner legger en kommentar til arbeidet.
Selv noe så enkelt som valg av farge,
kan vise en skjult betydning.
Og noen ganger er det ikke så tydelig. Noen ganger legger vi ikke merke til det
og du forstår det ikke før det er over,
før du ser din egen debut på veggen.
Jeg har malt deg inn i historien vår.
Jakten vår.
Ser du de tre kamoskrikene du skjøt?
Selvsagt.
Jeg har drømt om en dag å gjøre noe
som var verdig nok til å bli inkludert i fresken.
Jeg vet ikke hvordan denne lille dåden…
Jeg er beæret. Takk.
Jeg visste at du hadde Cleon Is storhet i deg.
Men under jakten vår
skjønte jeg at det er noe mer inni deg.
Jeg skal la deg reflektere over ditt eget storslagne øyeblikk.
Ta den tiden du trenger.
Ta inn over deg det subtile.
Hva vi velger å fortelle barna våre, og hva vi sensurerer.
Hva vi belyser, og hva vi dekker over.
Historie som en handling med å legge til og trekke fra.
Imperium, du trengs i Opprinnelsens tårn.
Jeg kan ikke. Jeg er opptatt.
Broder Dusk insisterer.
Jeg er indisponert.
Jeg trenger et øyeblikk alene, så kommer jeg.
Jeg er også Imperium, vet du.
Ja, Imperium.
Men vi begge tjener.
Jeg glemte noe. Jeg må tilbake.
Det kan vente.
Lås av inngangen.
Ikke slipp noen inn eller ut.
Du kan ta en sti gjennom slottsruinene.
Du ender ved tjenerutgangen, like ved slottsporten.
Ruten fører deg til det underjordiske vanningssystemet.
Hyperloop-stasjonen er der.
Spre dere.
Advarsel. Vannrotering starter.
Fire måner, det er et langt sprang.
Gå!
Beggar, våkne, for faen.
Velkommen om bord, kaptein Hardin.
Unnskyld meg.
Det er en keiserlig aura. Mot jakken din?
Kan du fortelle meg hvordan jeg kommer til Desnian-sektoren på nivå 33?
Ta Koboltlinjen ned, så går du over til Eryløkken.
Du bør dra mot den indre kjernen.
Beggar, åpne en kanal til Terminus kontroll.
Kommunikasjonskanal åpnet.
Terminus kontroll, dette er Salvor Hardin. Kom inn.
Pokker.
Beggar, skann alle frekvenser. Finn noen på kommunikasjon.
Skanner.
Ingen kommunikasjon funnet på Terminus' overflate.
Har du funnet noen?
Advarsel. Avvikende romskrot i potensiell kollisjonskurs.
Trusselnivå lavt.
Hva i helvete er det?
Advarsel. Avvikende romskrot i bekreftet kollisjonskurs.
Trusselnivå moderat.
Hvor er våpnene?
Beggar, vis meg våpnene.
Advarsel. Avvikende romskrot objektsammenstøt umiddelbart.
Trusselnivå høyt. Advarsel.
Mål låst.
Elskling? Er du der?
Hugo, er det deg?
Planen vår fungerte, Sal.
-Hvordan kom du deg hit fra Beltet? -Mest flaks.
Jeg fikk kontakt med thespinerne. Jeg fikk skyss med et fartøy.
Og så fikk jeg se at Invictus skulle til å springe,
så jeg grep en narkosestav og slo meg selv ut før spranget.
Jeg ba de andre folkene gjøre det samme.
Og så våknet jeg til den nydelige stemmen din.
Men jeg forstår ikke hvordan du våknet så raskt.
Jeg sovnet ikke. Det er som med Hvelvet.
Jeg kan ikke forklare hvordan, men spranget påvirket meg ikke.
Så du fikk oss tilbake til Terminus?
Nei, det var Lewis. Han døde for å få oss tilbake.
Og Stiftelsen svarer ikke?
Ingen svarer, ikke engang anacreonerne som Phara etterlot.
Det er nullfeltet.
Jeg kan føle det, Hugo.
Det er… enda større. Det er… høyere.
Det er som om det har omsluttet hele planeten.
Jeg må stoppe det.
Er du gal?
Hva om alle er døde der nede?
Hva om vi drar? Akkurat nå. Vi kan prøve å komme til Red Corridor.
Jeg skal vise deg Irina Four og Hesperus…
Jeg kan ikke, Hugo.
Hva om det ikke fins noen løsning på krisen?
Hva om Seldon tok feil?
Jeg må gjennomføre dette, Hugo.
Jeg må ordne dette.
Hva vil du at jeg skal gjøre?
Invictus kommer til å springe igjen hvis folkene dine ikke kan koble ut driverne.
Så la det springe. La det ta Phara. Da er vi kvitt det.
Nei.
Stiftelsen trenger skipet.
Det er sånn vi ender krisen.
-Jeg kan ikke si hvordan… -Jeg har en følelse.
Du sa at du har fullstendig tro på meg.
Har du det fortsatt?
Jeg ville vel vært en dritt om jeg ombestemte meg nå?
Vi ses på den andre siden.
Jeg elsker deg.
Jeg også.
Hvert øyeblikk i hele livet har folk holdt øye med deg.
Kløften er annerledes.
Du kan bli borte i den.
For Imperium representerer Kløften en feil.
For resten av Trantor representerer den en mulighet.
For første gang på århundrer kan vi se opp og se ekte skyer og ekte stjerner,
ikke bare en simulering drevet av servere som er laget for å holde oss tilfredse.
Jeg bor på nivå 33 i Desnian-sektoren.
Gamle Tertia lager de beste krydrede malkaene på planeten.
Dette er korridoren jeg tar hjem.
Det er ikke som hos deg.
Det er kaotisk. Det er masse folk.
Men det er levende.
Og det venter på deg.
Jeg kunne ikke vente.
Du har ikke på deg auraen.
Jeg byttet den mot denne, så jeg ikke skulle bli gjenkjent.
Jakken er smart.
Nå kan vi brenne den.
Vi må få fjernet nanobotene mine i tilfelle de sporer meg. Jeg…
Jeg burde nok ikke vært her engang.
Det er greit. Jeg har signaldemperen.
Den vil dekke deg til vi kan arrangere…
Hei.
Det verste er over.
Du kom deg bort fra dem.
Du er her.
Men når sant skal sies…
…så lukter du forferdelig.
Hva med en dusj?
Jeg tenkte på et nytt navn til meg.
Azura?
Hva er den til?
Ifølge Salvor er maskinrommet den veien.
Vi har omtrent 33 timer på oss til å koble ut sprangdriverne.
Hva har skjedd her?
En lang og fryktelig historie som ingen lever og kan fortelle.
Anacreonere, hvor?
Broen. Salvor har bundet dem der.
Alt klart.
En klok mann sa en gang:
"Et folk uten historie er som et tre uten røtter."
Hva mangler i den kloke mannens historie?
Når ble fakta erstattet av fortelling?
Når alle faktaene ikke er til å tro,
føles fantasien beroligende trygg.
Og siden dette er min historie,
får jeg bestemme hvilke deler som er trukket fra og hvilke som er lagt til.
Jord?
Mamma? Mamma?
Mamma. Våkne, det er meg.
Forstår du noe av det?
Greit. Jeg finner ut av det selv.
Åpne hendene, Salvor.
Kom igjen.
Kan du forstå noe av det?
Salvor, hvis du var en del av planen,
ville det vært lettere for meg å tro på alt dette.
Hvor lang tid tok det deg…
…å utløse Hovedradianten?
Jeg klarte det på andre forsøk.
Historie er det beste våpenet, for den utnytter selve tiden.
Brukt riktig kan fortiden forandre nåtiden.
Hvilken annen oppfinnelse kan det?
Salvor?
Mamma?
-Jeg trodde aldri jeg ville se deg igjen. -Jeg også.
Nullfeltet, det har stoppet.
Gjorde du dette?
Er det en dør?
Jeg tror det.
Så hva nå?
Det er nå det slutter.
Fant dere jegerinnen?
Vi gjennomsøkte skipet. Ingen tegn til henne.
Bortsett fra denne.
Da går vi ned på Terminus så raskt som mulig.
Obsidian, åpne en kanal til Arkose og Gneiss.
Kommunikasjonskanal åpen.
Dette er thespinsk kommando.
Jeg vil ha alle skyttere på planeten straks.
Hvem av dere er skipet slave til?
Slav skipet til Phara Keaen, ellers dør du også.
Arkose, iverksett prosedyre. Overfør skip, Phara Keaen.
Hjerterytme øker.
Hvis den går til 120, går botene til krisemodus.
Jeg øker hemmerne.
Pulsen stabiliseres.
Start overføringen nå.
Vi overfører nanobotene dine til blodet mitt.
Det var det du ville?
Å få dem fjernet?
Hvem er du?
En Dawn-klone, så klart.
På overflaten identisk med deg.
Men hvordan er du…
Her? I stedet for å flyte i et akvarium?
Folkene mine klarte å smugle litt av Cleon Is DNA ut av palasset.
Vi har arbeidet mot denne dagen i flere tiår.
Du overrasket oss. Vi planla å få deg til å rømme i morgen.
Hvor er Azura?
Alt var en felle.
-Hvordan kunne du gjøre det mot meg? -Deg?
Dette handler om resten av galaksen,
alle planetene og folket som har vært knust under Imperiets hæl.
Det er ikke hans skyld. Det var sånn han ble oppdratt.
Han og brødrene har alltid blitt fortalt
at de er lyset som aldri dempes, en ubrutt kjede.
Virkeligheten trenger ikke inn i det lille terrariet deres.
Jeg vet ikke hvordan du skal klare det.
Jeg klarer meg. Jeg har øvd på rollen lenge nok,
den innestengte lille tyrannen in spe.
Gi det subtile inntrykket av selvmedlidenhet og arrogant likegyldighet.
Øvd? Hva er det du snakker om?
"Øvd? Hva er det du snakker om?"
Jeg er erstatteren din, Dawn. Og nå skal jeg innta scenen.
Jeg drar tilbake til palasset,
og jeg skal være deg.
De dreper deg da. De vet at jeg er annerledes.
Ja, men…
…det er ikke jeg.
Jeg er ikke fargeblind. Jeg er ikke venstrehendt.
Jeg er genetisk identisk med Cleon I.
Og jeg kan bevise det.
Jeg forstår ikke. Hvordan kan du være identisk med den første og ikke jeg?
"Magnetisk nanopartikkeltransfeksjon" er det tekniske uttrykket.
Det er litt over mitt hode,
men de endret DNA-et ditt etter at du ble klonet.
Som jeg sa, dette har vært planlagt siden før vi trakk vårt første åndedrag.
Folkene våre visste at de måtte få deg ut av palasset,
men de kunne ikke bare ta deg. Det ville vært for risikabelt.
De måtte få deg til å velge å dra.
Du trengte et motiv for å rømme. Hva er et bedre motiv enn overlevelse?
Det er vi som har gjort deg annerledes, Imperium.
Du er på en måte heldig også.
Det genetiske dynasti er en krenkelse mot menneskeheten,
og du er ikke lenger en del av det. Det var du aldri.
Overføringen er komplett.
Du hadde ikke noe valg,
men takk likevel.
Få ham opp.
Hva vil dere gjøre med meg?
Hva tror du, Cleon?
Azura. Azura, denne veien.
Imperium.
Broder Dusk! Jeg er så takknemlig.
Jeg vil ha en full minnegransking av alle de døde.
Og jenta?
Jenta. Ja.
Litt av en forestilling.
Det var en nytelse å observere det,
selv om det var laget for de unge og dumme.
Du trodde ikke vi ville la denne dronen forlate palasset uten å varsle oss?
Vi fulgte hele den spennende reisen din hjem, kjære.
Dere lot ham dra så han skulle lede dere til oss.
Svøp henne.
Du fikk det som du ville, da.
Ikke tro at du forstår hva jeg vil.
Du er dum, naiv og godtroende.
Det var jeg også på din alder. Og sånt er tilgivelig.
Men når det gjelder… forskjellene dine,
det er mer komplisert.
Men du må ha hørt dem.
Jeg er et offer. Det er vi alle.
Ja.
Og det gjør deg til legemliggjørelsen av vår sårbarhet,
en stygg påminnelse om kniveggen
som Det genetiske dynasti balanserer på.
Ved hvilken logikk skulle vi ville se på ansiktet ditt noensinne igjen?
Ansiktet mitt?
Ansiktet mitt er ansiktet ditt.
Glem logikk. Prøv empati.
Vent, vent, vent.
Det er da ikke opp til deg. Det er opp til Day.
Det er sant.
Broder Day kommer snart hjem. Du kan trygle ham.
Jeg tviler på at hans erfaringer på Møy har gjort ham mild.
Vokter, du kom tilbake!
Hold dere på avstand.
Men alle våkner. Det er over.
Det er ikke over.
Vent, Salvor. Ikke gå inn.
Jeg er nødt, mamma.
Dere går ikke. Gå unna.
Du sa at det ikke var et triks, at dere ikke visste hva det var.
Det gjør vi ikke.
Likevel har datteren din temmet det. Hvordan forklarer du det?
Beklager. Jeg prøvde å få dem fra å lande.
Dette gir mening.
Det er her jeg skal være. Alt løper sammen i én krise.
Hvor er jegerinnen vår?
Hun mistet kontrollen over Invictus.
Planene deres for martyrium, for Trantor, de er over.
Rowan?
Skoggudene har forlatt oss.
Faen i helvete.
Er ikke dette fint?
Gamle og nye fiender behendig samlet på ett sted.
Slipp våpnene og slipp ham fri.
Og du, vokter, ikke engang tenk på å finne fram mynten din.
Jeg er glad du er i live, Phara, virkelig. Jeg vil at du skal høre dette.
Det siste jeg er interessert i å høre, er flere ord fra deg.
Vær så snill. Spranget medfører psykose. Du tenker ikke rasjonelt.
Jeg tenker helt fint.
Og sikter.
Hvis du ikke liker det jeg har å si,
kan du drepe meg når jeg er ferdig. Du kan drepe oss alle.
Det vil jeg.
Det skipet…
…er det kraftigste våpenet folket ditt vil få tak i.
Hvorfor ødelegge det da?
-Hvorfor ikke dra nytte av det? -Hvordan?
Vi går sammen, alle de tre planetene.
Slutt å bevege deg!
Vi kan dele Invictus.
Vi kan reparere det sammen.
Vi må bare la logikk snakke høyere enn følelsene våre.
Phara, stopp.
Du trekker våpen mot din egen jegerinne?
Jakten er over, Phara.
Phara, stopp!
-Sikt! -Freestone, vent!
Hun er borte. Senk det.
Vel, dette er oppmuntrende.
Anacreoner, thespinere og terminer.
Å se dere samlet her gir meg håp…
…om at vi faktisk kanskje vil lykkes.
Tekst: Evy Hvidsten