V předchozích dílech jste viděli…
Druhá Nadace musí zůstat utajená.
Už nechci, aby mě někdo využíval.
- Přestaň! - Mě to…
Převádíme tvoje nanoboty do mé krve.
Půjdu do paláce a stanu se tebou.
Bratr Den se brzy vrátí domů. Můžeš se hájit před ním.
Invictus může být nás všech. Můžeme ho opravit.
Freestone, počkej!
To je povzbuzující.
To, že vás tady všechny vidím, mi dává naději, že opravdu uspějeme.
Moje máma říkávala, že spánek je skokem do neznáma.
Říkávala, že naše duše při snění různě bloudí.
A že když se pomodlíme,
naše duše najdou před probuzením cestu zpět.
Vylézt z kolébky je další krok.
Stejně jako opustit pohodlí domova.
Pro některé to znamená vydat se na cestu, vrhnout se do neznáma.
Posíláme do vesmíru zprávy a doufáme, že někdo odpoví.
Modlíme se, abychom někde za horizontem našli bezpečný přístav.
Nadace
Anakreone a Thespisi,
jdete si po krku tak dlouho,
že původ vašeho nepřátelství je skoro irelevantní.
Nesnášíme se z jasného důvodu.
Od První Zrady a následujících tisíců zvěrstev.
Nikdo neví, co se tehdy opravdu stalo.
První Zrada.
Thespský král, který se provdal za anakreonskou lovkyni.
Dvě vznikající mocnosti na Vnějším okraji spojeny manželským svazkem.
Budeš nás učit vlastní dějiny, ty mrtvolo?
Ten thespský šmejd jí o svatební noci podřízl krk.
To praví legendy.
Říkáte snad, že jsou naše dějiny špatně?
Dějiny píšou vítězové a nikdo z vás nevyhrává.
Byla tam svědkyně.
Jediná svědkyně, anakreonská služebná, co vypověděla,
že se král Throy un Thark na svatbě večer opil
a v záchvatu vzteku tu vaši lovkyni zavraždil.
Služebná lhala.
Je ale důležité, jak lhala.
Na smrtelné posteli se totiž tato služebná svěřila.
Pravým vrahem byl Kleon II.
Prvnímu klonu z genetické dynastie došlo,
že se nějaký plán může odvíjet po několik generací.
Viděl, kam tato nová aliance může směřovat,
takže svému stínmistrovi přikázal, aby služebnou svedl, novomanžele omámil,
zabil vaši lovkyni a narafičil to na vašeho krále.
Proč bojovat proti dvěma arogantním královstvím,
když jde využít jejich vzájemnou nevraživost, aby se pobili sami?
Klony vás oklamaly.
Ale dnes, a to díky Nadaci,
můžeme to, co Říše rozbila, sjednotit.
Ne. Teď se s nimi spojovat nebudeme a je jedno, jak to vše začalo.
I kdybychom se spojili, Říše je moc silná.
Teď máte Invictus.
Invictus je jenom jedna loď.
Může být jen první z mnoha dalších.
Když obě strany zavrhnou nenávist, aby získaly moc,
stejně jako ti novomanželé,
pak tady najdete informace, které jsou třeba ke stavbě lodí.
Aby mohl Plán uspět, potřebuje Nadace tři pilíře
stejně jako stolička tři nohy.
Potřebuje všechny obyvatele Vnějšího okraje.
Tak jsem to navrhl.
Takže, Hari, to jsi věděl, že Invictus bude opět nalezen?
Ahoj, Mari. Rád tě zase vidím.
Kde je Gaal?
Na Terminus nedorazila.
A vy jste kdo?
Salvor Hardinová.
Mariina dcera.
To já otevřela Trezor.
To mně se povedlo sem přivést tu zatracenou loď.
No, Salvor Hardinová, zdá se, že je vám třeba poděkovat.
A co se týče záhady s Invictem,
na jeho skocích jsem testoval své prediktivní modely.
Jiní v tom viděli chaos, já v tom našel vzorec.
Já tomu nerozumím. Nejsme žádní revolucionáři.
To jste říkal i u toho soudu.
No, možná jsem lhal.
Jsem ti vděčný, bratře Soumraku.
Že jsem zachránil naši dynastii před infiltrací?
Říkám si, Dne, jestli kdybys zůstal na Trantoru a neodcestoval na Pannu,
tak by sis jeho odlišností všiml.
My dva jsme stejní. Musím věřit tomu, že bych si toho všiml.
Důležitější otázka je, co budeme dělat teď.
Vždyť to víš.
Ven.
Stále se snažíme zjistit, jak to udělali,
ale zdá se, že se do tvých nanočástic nabourali už dávno.
Nejsi jedním z nás.
Tvoje DNA byla pozměněna mnoha způsoby.
Vypadáš jako my.
Zníš jako my, ale…
Jak dlouho už o tom víš?
Že jsem odlišný?
Potají jsem sledoval tvoje hologramy.
Jak snídáš.
Jak sedíš v trůnním sále.
Počítal jsem, kolikrát se usmíváš na své poddané.
Jestli sedíš s rukama u sebe nebo od sebe.
Jak často piješ u jídla.
Už tehdy jsem věděl, že nejsem jako vy.
Chtěl jsem být stejný.
Co uděláš?
Spikl ses s povstalci.
S nikým jsem se nespikl.
Svěřils tajemství nepřátelům a utekl z paláce.
- Ona mě oklamala! - Protože ti ukradla srdce!
A kdo za to může?
Koukni se na nás!
Nemáme matku, tety ani strýce.
Máme sex se konkubínami, jejichž vzpomínky se po setkání mažou!
Tys to tady nikdy nechtěl opustit?
Nikdy tě nedusila tíha našich předchůdců?
Dokážeš pravdivě říct, že vše, co jsi kdy chtěl,
je, abys byl jedním článkem v dlouhé linii
a žil podle scénáře napsaného před stovkami let?
Celý život jsem ti chtěl říkat „otče“.
Ale nejsi můj otec.
Nejsme dokonce ani lidé, Dne.
Jsme pouhé ozvěny prvního Kleona.
Je tedy narušená ozvěna lepší než ta dokonalá?
Nebo se rozplyne a nic z ní nezůstane?
Takže to organizování informací, to, co jsme tady dělali, bylo zbytečné?
Nebylo to zbytečné, Mari.
Váš čas na Terminu nebyl promrhán.
Dostali jste se daleko od Říše. Jste díky tomu odolní.
Nadace nebyla nikdy o organizování znalostí.
Byla o organizování lidí.
Vy, původní osadníci,
máte vlastnosti, které jsou pro formování nové civilizace životně důležité.
A vy, Anakreoňané a Thespané, máte dokonalé schopnosti k přežití.
Byli jste Říší odepsáni, ale přesto…
Spolu představujete budoucnost.
Lidstvo představuje nekonečný příběh
vyprávěný nesčetnými hlasy napříč tisícovkami let.
Ale již dlouho je tento narativ utlumován a tiše mazán,
protože za vlády genetické dynastie je prostor jen pro jeden příběh.
Pro jeden hlas.
Když bude Říše pokračovat, nemůžeme se stát těmi, kým se stát musíme.
Tato cesta totiž vede k vyhlazení lidstva.
I když ten váš osud přijmeme, Říše se sem dostane během pár týdnů.
Má pravdu. Už zjišťovali, co je s tou komunikační bójí.
Je jen otázka času, kdy pošlou posily.
Říše nepřiletí. Zatím ne. Ne když si budou myslet, že je po vás.
Vezměte Invictus na odvrácenou stranu vaší hvězdy,
aktivujte kvantový pohon, ale držte pozici v podprostoru.
Vydaná energie bude působit jako obří erupce.
Ta by vymýtila život v celé soustavě.
Říše se skládá z desítek tisíc světů.
Nebezpečnou hvězdu s mrtvými planetami v odlehlém rameni galaxie
nikdo dál zkoumat nebude, ani když tady bývala Nadace.
To by mohlo fungovat. Opravdu.
Když se nedostaneme za Vnější okraj,
budeme pro ně neviditelní.
Byli bychom svobodní.
Byli byste svobodní.
Abyste vyčkávali, abyste stavěli a stali se, kým se stát musíte.
Vy jste tedy ten Duch?
Asi ano.
- Jaké je umřít? - Keire.
Co? Chci to vědět.
Viděl jste něco?
To jsou složité otázky.
Tak mi odpovězte na jednoduchou otázku. Jak jste se sem dostal?
Jak se jmenuješ, synku?
Poly. Poly Verisof.
No, Poly Verisofe, krátce před svojí smrtí
jsem spolkl pilulku s miliony automaticky se replikujících molekulárních strojů.
Podle mého nařízení o úmrtích byla moje rakev vypuštěna do vesmíru.
Tyto stroje pak rozebraly moje tkáně na základní prvky.
Pak tyto stroje ty prvky recyklovaly,
nabraly další materiál, jako led, mikrometeoroidy a tak dále,
a poskládaly z toho vnitřní strukturu Trezoru.
Říkáte, že Trezor je nejen vaše hrobka,
ale že to jste vy?
Celou dobu jste na Terminu a sledoval jste nás?
Ne. Nebylo by rozumné, abych byl celou dobu při vědomí.
Z takové izolace by se zbláznili i ti nejodolnější.
Proces mého probuzení spustili Anakreoňané.
Když se zvětšilo nulové pole.
Restaurovat vědomí trvá, Salvor.
Nulové pole je jen součást automatické obrany Trezoru.
Uvidíme vás ještě někdy?
Čekám, že ano, Poly.
Tohle není první ani poslední krize Nadace.
Vysloužili jste si milost, ale válka s Říší je nevyhnutelná.
Do té doby si však pamatujte tento den. Pamatujte si, kam míříme.
Vím, že vám může 1 000 let připadat jako věčnost,
ale z hlediska historie lidstva je to pouhé mrknutí oka.
A mohlo by nám to lehce proklouznout mezi prsty, když si nedáme pozor.
Počkejte! To je všechno? Nic víc?
Dal jsem vám, co potřebujete.
A co ty vize, co mi posíláte?
Vize?
Ano.
A ten Duch. Mluvíte se mnou už odmala.
A měla jsem ty vize, viděla jsem vás na Trantoru na pomalé lodi.
Ty vize mě vedly. Pomohl jste mi tu krizi vyřešit.
Zajímavé.
No, Salvor Hardinová,
ať jste dostávala jakékoliv zprávy,
ujišťuji vás, že ode mě v žádném případě nebyly.
Pojď se mnou.
Vím, že mě lidé nesnášejí a mají mě za zlo.
Ale ten můj odstup
a netečnost k utrpení
mi umožňují efektivně vládnout.
Galaxie je tak nesmírně veliká
a její problémy tak obrovské,
že musím jednotlivce přehlížet.
Koukni.
Je to podivné břemeno nemít dovoleno nést břemeno.
Já a mí bratři si ho předáváme, protože jsme rodina.
A všichni se máme navzájem do jisté míry rádi.
Jistě tomu nevěříš.
Přemýšlíš někdy nad svým odkazem, Azuro?
Nad stopou, kterou po sobě zanecháš?
Jako malý jsem chtěl být lepší než Kleoni přede mnou.
Být chytřejší, odvážnější, uchvacovat spravedlností, kterou bych rozdával.
Ale jak jsem dospíval, mé ambice se vyvinuly.
Již jsem nechtěl být nejlepší.
Chtěl jsem být stejný. Mít předvídatelnou odvahu a spravedlivost.
Chtěl jsem, aby byl můj syn stejný. Další Kleon. Dokonalý Kleon.
Není to váš syn.
Jistěže je.
Je to můj bratr. Je to i můj syn.
Jako malého jsem ho houpal.
Pečoval jsem o něj jako ty o rostliny v této zahradě.
Pečovat o život je velká věc.
Proč mi to říkáte?
Protože ze všech obyvatel galaxie…
…jsi odlišná tím, že jsi mě jako jediná připravila o můj osobní odkaz.
Což mě vede k tvému odkazu.
Vím, že nejsi strůjcem tohoto plánu, ale jsi jeho tváří.
Jsi tvář, co mému synovi zlomila srdce.
Vysledovali jsme tvůj rodokmen až k prapraprarodičům
a identifikovali jsme všechny žijící potomky, co z těch 16 lidí vzešli.
Nejen přímé potomky, ale také tety a strýce,
bratrance a sestřenice, i z druhého kolene.
Víš, kolik je to lidí?
Sedm set dvanáct.
Pak jsme vyhledali tvé kamarády a milence. I bývalé.
I chlapce, se kterým ses poprvé líbala, i tu ženu, s níž jsi přišla o panenství.
Tvoje učitele a spolupracovníky včetně těch v paláci.
Vyhledali jsme jejich rodiče a sourozence. Vlastně všechny, s kým máš co společného.
To přidalo dalších 839 lidí.
Celkem tedy 1 551 lidí.
Je to součet lidí, na které jsi měla vliv.
Ve zkratce… jsou to lidé, kteří by si tě pamatovali, až tu nebudeš.
Zatímco se tu bavíme,
všichni tito na tebe navázaní lidé jsou pod naším dohledem.
Částicový paprsek míří na jejich mozkový kmen.
Dám signál a všichni přestanou existovat.
Tak.
A jsou všichni mrtví.
Tvůj odkaz byl vymazán, Azuro.
Jakékoli vlnky, kterými jsi stihla zčeřit vesmír, byly vyhlazeny.
Budeš umístěna do automatizované cely a budeš dostávat stravu nitrožilně.
Budeš spoutána, aby sis neublížila.
Všechny tvé smysly budou do konce tvého života potlačeny.
Už nic neuvidíš, neuslyšíš, neucítíš, neochutnáš ani se ničeho nedotkneš.
Ale budeš při vědomí.
A budeš si pamatovat, co jsi mi vzala.
Hari Seldon.
Všechno to tušil, a nic nám neřekl.
Já myslela, že se pádu neúčastníme.
Myslela jsem, že máme za úkol postavit časovou kapsli pro budoucí přeživší.
Nenapadlo mě, že Plán provedeme my.
Věříš ještě tomu, že Říše padne?
Ano.
Věříš i tomu, že má lidstvo na víc?
Jistě. Nikdo rozumný nechce, aby Říše přetrvala.
Tak v čem je to teď jiné?
Je to jiné v tom, že nejenže nám to neřekl,
ale lhal nám.
Jako když jsem tě brávala na lekce a dala ti pastelku, aby sis zapisovala.
Dal nám práci pro práci.
Věřila jsem v něj.
Každému jeho slovu.
A on s námi takhle zametl.
A jak myslíš, že je mně?
Je mi líto, že tě neznal.
Neznal.
Je za tím něco víc.
Celé roky jsem si myslela, že ke mně promlouvá Duch.
Myslela jsem, že to je Hari,
a začala jsem věřit tomu, že jsem opravdu výjimečná.
Ale když ty vize nepocházely od něj, tak od koho?
Od nikoho? Z mé představivosti?
Ty výjimečná jsi, Salvor.
Co to nulové pole?
To, že jsi sem přivezla Invictus, je hrozně důležité.
Přežili jsme…
…navzdory všemu.
Měla jsi pravdu.
Musíme si udělat vlastní plán.
Respektovala jsem ji. Jistým způsobem.
Je mi líto, jak to dopadlo.
Mně ne.
Neznala další tah, vždy jen ten poslední. To jsi říkala, ne?
Jenom jsem tě chtěla rozhodit.
Fungovalo to, strážkyně.
Chtěl jsem, aby existoval nějaký další tah… pro mé dítě.
Před více než sto lety to bylo nabídnuto císaři jako gesto míru.
Nabízím to znovu…
…a to tobě.
Tebe taky respektovala. V jistém smyslu.
Zavezeš ji zpátky na Anakreon?
Ne. My jsme Anakreon přivezli k ní.
Je to řízek z tallynského dubu, z toho, jako je tvůj luk.
Lesníci říkali, že by tady mohl pustit kořeny.
Pomůžeš mi, strážkyně?
Jo.
V dalších měsících
si děti z Vnějšího okraje vzaly Hariho slova k srdci.
Nenávist zavrhly ve prospěch síly.
Víc energie vyžaduje něco budovat než ničit a Hari chtěl, aby se budovalo.
Co se týče Invictu, tak se jeho kapitánem nestal nikdo jiný než Hugo Crast.
Zaletěl s ním na odvrácenou stranu jejich hvězdy
a vytvořil obří erupci, která Nadaci udělila svobodu.
Pan kapitán Crast.
- Poly. - Strážkyně.
Tak co Invictus?
Podařilo se stabilizovat pohon,
takže už nehrozí, že by skočil do nitra hvězdy.
Za jak dlouho postavíme další?
Za 18 měsíců, paní.
- Líbilo se ti ve vesmíru, Poly? - Jo.
A jak dlouho zůstaneš na zemi, kapitáne?
Celých 14 hodin, strážkyně.
Zrcadlo na mém dalekohledu je trochu posunuté.
Pomohl bys mi ho kolimovat?
Já vím, o čem je řeč.
Tak proč ve slušnosti neodprejskneš, Poly?
Stůj!
Počkej!
Když to nejsi ty, tak kdo, Hari?
Tu si pamatuju.
To byla tvoje oblíbená.
Spala jsi s ní v postýlce.
Když jsi měla noční můry, tak říkal, že stačí zapískat a duch uletí.
Většinou ti pro klid stačilo, abys ji držela.
Díky bohu. Dítě s píšťalkou je test trpělivosti.
Dohánělo mě k šílenství, jak často jsem ho vídala,
že zase usnul u práce.
Vůbec mu to nešlo, když je začal vyrábět.
Ale po pár stech nocích to Abbasovi začalo jít.
Byl by na tebe pyšný. Že jsi starostka a jdeš v jeho šlépějích.
Volby budou jen formalita. Všichni vědí, že s přehledem vyhraješ.
Mami, co to bylo za holku z té vodní planety?
Na pomalé lodi jsme měli genovou banku.
Bylo nebezpečné rodit ve vesmíru.
Vajíčka a embrya dali do té banky jako pojistku před budoucností.
Já si vybrala jednu kontroverzní dárkyni.
Gaal Dornickovou.
Nějaká změna ohledně porodů?
Trochu jsem ji stihla poznat.
Měla úžasný mozek.
A otec?
Raych Foss.
Viděla jsem je jako děti.
Gaal jsem viděla dnes.
A Rayche…
…na začátku té krize.
Hej!
Celou dobu jsem myslela, že žiju v Hariho vzpomínkách.
Ale žila jsem v těch jejich.
Už dává smysl, proč jsem tak odlišná.
To já tě odnosila ve své děloze, Salvor. Pořád jsi moje dcera.
Já vím. Ale jsem i jejich dcera.
Gaal unikla v kryokapsli. Kam letěla?
Bylo to na začátku cesty.
Bylo to někde u ramene Orionu.
Asi tam ještě je, mami.
Myslím, že to je ona, kdo ke mně promlouvá.
Myslím, že za těmi mými instinkty stojí ona.
To je 40 světelných let odtud. Jak by to mohlo být možné?
To nevím, ale je to jí.
A jestli byla Gaal nějak výjimečná, tak by to vysvětlovalo, proč jsem taky.
Hvězdy tě přitahovaly vždycky.
Jo, a teď už vím proč.
Něco mě tam táhne.
Mami, musím ji zkusit najít.
Já vím, zlato.
Chci, abys ji našla.
Akorát musím odletět hned teď.
Bojím se, že bych ztratila odvahu.
Vezmi si píšťalku proti duchům. A ještě něco.
Až ji najdeš, dej jí tohle.
Bylo to myšleno pro ni.
Omlouvám se ti. Za všechno.
Není se za co omlouvat, mami.
Byla jsem přesně tam, kde bylo třeba.
Žebráku, probuď se.
Já věděl, že tu budeš.
Sakra.
Chtělas hladce zmizet.
Znám tě až moc dobře, Sal.
Asi jsem to poznal z té pusy na tvář.
Nechtěla jsem, aby to bolelo víc, než bylo třeba.
Když to nebolí, není to láska.
To jsem se naučil při odletu z Thespisu, aby měli ostatní víc jídla.
A nikdo po mně pak nešel.
A ty po mně půjdeš?
Můžeš letět taky, jestli chceš.
Chtěl bych, kdybys chtěla ty.
Ale mám pocit, že to je něco, co potřebuješ udělat sama.
Já věděl, že tuhle planetu jednou opustíš.
Ale myslel jsem, že to uděláme spolu.
Nebudeš pak naštvaný?
Nikdy.
Postarej se o moji planetu.
A ty o moji loď.
Už není tvoje.
Není to moje planeta.
Galaxie je veliká, Sal.
Tušíš, kde začneš?
Tuším.
Tak běž. Mazej.
Běž.
Sbohem, Salvor Hardinová.
Můj císaři.
Už je čas.
Musíte mě nesnášet.
To bych nedokázala, můj císaři.
Miluji vás.
Jste tak naprogramovaná.
Veškerá láska je naprogramovaná, i biologicky.
Když se matka podívá do očí novorozence, jejich mozkové vlny se synchronizují.
Můj císaři.
S tím zdvořilým chováním jdi do háje.
Téměř jsi nás srazil na kolena.
Omlouvám se, bratře…
Nejsi žádný můj bratr. Ani bratr Kleona I.
ani žádného jiného Kleona, který tu pobýval.
Jsi naše vada na kráse.
A kdyby bylo po mém, byl by z tebe popel.
Ale jak jsi říkal,
toto rozhodnutí je na prostředním trůnu.
Během pobytu mimo domov
jsem měl příležitost se zamyslet nad tou naší dynastií.
Usnul jsem v jednom sektoru galaxie a probudil se v jiném.
Je to zázrak…
…ohýbat čas a prostor.
A na Panně
jsem se setkal s poutníky, co celý život pracovali,
jen aby šli spirálou ze soli v naději, že budou mít před smrtí nějakou vidinu.
Já…
My jsme čelili ženě, která tvrdila,
že duše neschopná změny je duše odsouzená k ustrnutí.
Myslím, že Seldon naznačoval něco podobného.
Seldon byl namyšlený a proslulý šarlatán.
A přesto, bratře…
A přesto…
…se silná větev, co nejde ani ohnout, jednou zlomí.
Je načase, aby se dynastie ohnula.
Aspoň trochu.
Zešílel jsi?
Pomátl ti ten skok mozek?
Proto jsi nikdy neměl odjet.
Celá naše Říše je postavena na nepomíjející neměnnosti.
Jestli to Galaktická rada zjistí,
- naše dynastie… - Galaktická rada? Ti se to nedozví.
- …skončila! - Můžeme se poučit.
- Dokonce z toho i těžit, když trochu… - Těžit?
- Demerzel. - Jak se opovažuješ?
- Slabochu. - Nedopusťte, aby mě zabili.
- Nedopustím. - Nesmysl.
Radši odstraním dalšího z vás, než aby mezi námi žila ta anomálie.
Rozhodnutí je na mně!
Ne když nám to přinese zkázu!
Psychohistorie předpověděla…
Psychohistorie?
Jsme Říše! Dějiny se ohýbají v náš prospěch!
To ne!
Jsem loajální, můj císaři.
A dynastii Kleonů nade vše.
To ne.
Těla se můžeš zbavit sám.
Očekávám, že se do zítřejší snídaně objeví další a bude plně informován.
Co je? Mluvte.
Plány rebelů na oslabení dynastie
jsou rozsáhlejší, než jsme si mysleli.
Mysleli jsme, že byly upraveny jen geny Úsvita.
Že byly upraveny až po ztělesnění.
Ale další testy ukázaly,
že byl upraven samotný zdroj.
Pak ale všechny náhradní klony…
…již nejsou kopiemi originálu.
Kdy k tomu došlo?
To nevíme přesně.
Říkáte, že jsem i já sám pozměněný?
Možná ano.
Ano, jste.
A Soumrak?
Zkoumají ho právě teď.
Děkuji vám, stínmistře.
Můžete odejít.
MODRÁ HVĚZDOKUPA
O 138 LET POZDĚJI
Vlétáme do vzdušného prostoru Synnaxu.
ORBITA SYNNAXU
Zahaj vstup do atmosféry.
Připoutejte se.
Vylézt z postýlky.
Opustit pohodlí domova.
Žádný bezpečný přístav.
86 982 283.
86 982 331…
86 982 341.
Volání ve tmě.
Jsme sami?
A i kdybychom nebyli, bude se někdo obtěžovat na to odpovědět?
Tak.
Plavte pryč.
Hej, slyšíte mě?
To je dobrý.
Jste v pořádku.
Proč jste byla tam dole?
Podle údajů jste v kryospánku byla déle než sto let.
Ztroskotala jsem tu.
Někoho jsem hledala.
Koho?
Tebe.
Cože?
Jmenuji se Salvor Hardinová.
Jsem tvoje dcera.
Myslím, že tohle je tvoje.
Občas skočíte.
A občas vás někdo chytí.
Překlad titulků: Karel Himmer