Tidligere i Foundation...
Den Anden Stiftelse skal holdes hemmelig.
Jeg er færdig med at blive udnyttet.
-Stop! -Jeg er...
Vi overfører dine nanorobotter til mit blod.
Jeg tager tilbage til paladset,
og så skal jeg være dig.
Broder Dag er snart hjemme.
Så kan du bønfalde ham.
Vi kan deles om Invictus. Vi kan reparere det.
Freestone, vent!
Det er da opmuntrende.
At se jer samlet her giver mig håb.
Måske kan det rent faktisk lykkes.
Min mor sagde, at det var en tillidsøvelse at lægge sig til at sove.
Vores sjæle strejfer om, når vi drømmer. Det sagde hun i hvert fald.
Og hvis vi beder...
...finder sjælen hjem igen, inden vi vågner.
Det er også krævende at rejse sig fra vuggen.
Og at forlade hjemmets trygge rammer.
For nogle er det at stævne ud og begive sig ud i det store tomrum.
Vi sender meddelelser ud i rummet, i håb om at nogen svarer,
mens vi beder til, at det lykkes os at finde et fristed.
Anacreon og Thespis,
I har ligget i strid så længe,
at baggrunden for jeres fjendskab nærmest er blevet irrelevant.
Vores had er velbegrundet.
Det første forræderi og tusind ugerninger siden.
Ingen ved, hvad der skete den nat.
Det første forræderi.
En thespinsk konge, der netop var blevet gift med en anacreonisk hofjæger.
De ydre regioners to voksende magter blev forenet i ægteskab.
Vil du belære os om vores egen historie, døde mand? Hvad?
Den thespinske køter skar halsen over på hende i brudesengen.
Ifølge sagnet.
Antyder du, at vores historie er forkert?
Historien skrives af sejrherren, og ingen af jer ser rigtig ud til at vinde.
Der var et vidne.
Det eneste vidne, en anacreonisk tjenestepige, sagde,
at kong Throy un Thark drak sig fuld på bryllupsnatten
og i et raserianfald dræbte jeres hofjæger.
Tjenestepigen løj.
Løgnens art er relevant her.
På sit dødsleje kom tjenestepigen med en tilståelse.
I virkeligheden var morderen Cleon 2.
Den første klon i Det genetiske dynasti indså,
at en plan kunne strække sig over adskillige generationers levetid.
Han så, hvad den nye alliance kunne føre til,
så han fik sin skyggemester til at forføre tjenestepigen, bedøve det nygifte par,
dræbe jeres hofjæger og kaste skylden på jeres konge.
Hvorfor tage kampen med to fremadstormende riger,
når man kan udnytte deres racemæssige fjendskab og lade dem bekrige hinanden?
Klonerne narrede jer.
Men i dag kan vi takket være Stiftelsen
samle det, som Imperiet splittede.
Nej. Vi skal ikke forenes med dem nu, uanset hvordan det her startede.
Selv hvis vi blev det, er Imperiet for stærkt.
Nu har I Invictus.
Invictus er blot ét skib.
Ét skib kan være det første af mange.
Hvis begge folk glemmer hadet til fordel for styrken,
som de stakkels nygifte gjorde,
kan I her finde de evner, der skal til for at bygge flere skibe.
Hvis planen skal lykkes, har Stiftelsen brug for tre søjler,
som en taburet har brug for tre ben.
Den har brug for alle De ydre regioners børn.
Sådan er planen udformet.
Hari, du vidste altså, at Invictus ville blive fundet?
Hej, Mari. Dejligt at se dig igen.
Hvor er Gaal?
Hun nåede aldrig frem til Terminus.
Og hvem er du?
Salvor Hardin.
Maris datter.
Det var mig, der åbnede boksen
og fik bakset det pokkers skib hjem til vores dørtrin.
Salvor Hardin, så er det vist på sin plads at takke dig.
Hvad angår mysteriet om Invictus,
var dets tilsynekomst en af de første prøver for mine forudsigende modeller.
Hvor andre så kaos, fandt jeg et mønster.
Jeg forstår det ikke. Vi er ikke oprørere.
Det sagde du selv i retten.
Ja, lige den del løj jeg vist om.
Jeg er taknemlig, broder Skumring.
For at jeg reddede vores dynasti fra at blive infiltreret?
Jeg gad vide, Dag... Hvis du var blevet på Trantor og ikke var rejst til Jomfruen,
havde du mon så bemærket, at han var anderledes?
Vi to er ens. Jeg må jo tro, at jeg havde set det.
Det vigtigere spørgsmål er: Hvad gør vi nu?
Du ved godt, hvad vi bliver nødt til.
Ud.
Vi undersøger stadig den nøjagtige metode,
men tilsyneladende fordærvede de din nanopartikeldiæt for nogen tid siden.
Du er ikke en af os.
Dit dna er blevet ændret på utallige måder.
Du ligner os.
Du lyder som os, men...
Hvor længe har du vidst det?
At jeg er anderledes?
Jeg sneg mig væk for at se hologrammer af dig...
...hvor du spiste morgenmad...
...og sad i tronsalen.
Jeg talte, hvor tit du smilede til dine undersåtter.
Jeg noterede mig, om du sad med foldede hænder eller ej.
Hvor tit du drak af dit glas, mens du spiste.
Selv da vidste jeg, at jeg ikke var som dig.
Men det ville jeg gerne være.
Hvad vil du gøre?
Du var i ledtog med oprørerne.
Nej, jeg var ej.
Du var fortrolig med vores fjender og stak af fra paladset.
-Hun narrede mig! -Fordi hun havde fodfæste i dit hjerte!
Og hvem skabte det fodfæste?
Se dog på os!
Vi har hverken mødre, tanter eller onkler.
Vi har konkubiner, hvis hukommelse bliver slettet, så snart vi er færdige med dem!
Har du aldrig drømt om at forlade det her sted?
Har du aldrig følt dig hæmmet af vore forgængeres tyngde?
Kan du helt oprigtigt sige, at det eneste, du har villet være,
var endnu en udgave i den lange, lange række af os...
...der udlever et mange hundrede år gammelt manuskript?
Hele mit liv har jeg haft lyst til at kalde dig "far."
Men du er ikke min far.
Vi er ikke engang mennesker, Dag.
Vi er bare... ekkoer af den første Cleon.
Er et forvrænget ekko mere originalt end et perfekt?
Eller svinder det bort til ingenting?
Så forberedelserne og alt vores arbejde her har været forgæves?
Ikke forgæves, Mari.
Jeres tid her på Terminus har ikke været spildt
Den fik jer fri af Imperiets greb.
Den hærdede jer.
Men Stiftelsens formål var aldrig at være varetager af viden.
Den skulle varetage mennesker.
I, der var de oprindelige bosættere,
besidder egenskaber, der er afgørende, når frøene til en ny civilisation skal sås.
Og I anacreonere og thespinere er de fuldendte overlevere.
Dømt af Imperiet til at blive overladt til historiebøgerne.
Men sammen repræsenterer I fremtiden.
Menneskeheden er en historie i evig udvikling,
der fortælles over tusinder af år og af utallige stemmer.
Men alt for længe er det kor blevet kvalt og diskret udvisket.
For under Det genetiske dynasti er der kun plads til én historie.
Én stemme.
Vi kan ikke blive til dem, vi skal være, hvis Imperiet får lov til at bestå.
Den vej fører til udryddelsen af menneskeheden.
Selv hvis vi vælger at tro på din skæbne, vil Imperiet være her om få uger.
Han har ret. De var allerede i gang med at efterforske kommunikationsbøjen.
Det er et spørgsmål om tid, før de sender forstærkninger.
Imperiet kommer ikke. Ikke endnu. Ikke, hvis de tror, I allerede er døde.
Flyv Invictus om på bagsiden af jeres stjerne,
aktiver kvantedrevet, men fasthold jeres position i underrummet...
Energiaftrykket vil blive aflæst som en megastjerne.
En megastjerne ville udslette alt liv i solsystemet.
Imperiet består af titusindvis af planeter.
En farlig stjerne med døde planeter i en fjern afkrog af galaksen
vil ikke blive efterforsket nærmere, selvom det engang var Stiftelsens base.
Det kan godt virke. Det kan det godt.
Så længe vi bliver i De ydre regioner, vil vi være usynlige for dem.
Vi kunne være fri.
I kunne være fri
til at vente på jeres chance, bygge op, blive dem, I skal være.
Er du så spøgelset?
Det er jeg vel.
-Hvordan er det at dø? -Keir.
Hvad? Jeg vil vide det.
Så du noget?
Det er komplicerede spørgsmål.
Så svar på et nemt et. Hvordan kom du hertil?
Hvad hedder du, min dreng?
Poly. Poly Verisof.
Jo, Poly Verisof, kort før jeg døde,
tog jeg en pille, der indeholdt millioner af selvreplikerende molekylære maskiner.
I henhold til mit dødsdirektiv blev min kiste skudt ud i rummet.
Maskinerne gik i gang med at nedbryde mit kropsvæv
i alle dets basale bestanddele.
Så genbrugte maskerne de bestanddele
og opsamlede mere stof, i form af is, mikrometeoritter og så videre,
og opbyggede Boksens indre stillads.
Siger du, at Boksen ikke bare er din grav?
At Boksen er dig?
Har du været på Terminus hele tiden og holdt øje med os?
Nej. Det ville ikke være fornuftigt at være bevidst i al den tid.
Så lang isolation kan nedbryde selv det stærkeste sind.
Nej, min opvågnen blev sat i gang af anacreonerne.
Da nulfeltet udvidede sig.
Det tager tid at genopbygge bevidstheden, Salvor.
Nulfeltet er bare en del af Boksens autoforsvarssystem.
Kommer vi til at se dig igen?
Det tror jeg da, Poly.
Det er ikke Stiftelsens første krise, og det bliver heller ikke den sidste.
I har sikret jer et pusterum, men krig med Imperiet er uundgåelig.
Indtil da skal I huske denne dag. Husk, hvad vi stræber efter.
Jeg ved godt, at tusind år kan virke som en evighed,
men det er kun et kort øjeblik set i forhold til hele menneskets historie,
og muligheden kan let glide os af hænde, hvis vi ikke er årvågne.
-Vent! Var det det? Får vi ikke mere? -Jeg har givet jer det, I har brug for.
Hvad med de syner, du har sendt mig?
Syner?
Ja.
Spøgelset. Du har talt til mig, siden jeg var barn.
Og jeg har haft syner.
Jeg har set dig på Trantor. På det langsomme skib.
De har vejledt mig. Du hjalp mig med at løse krisen.
Besynderligt.
Nå, Salvor Hardin...
...uanset hvilke budskaber du har modtaget,
kan jeg forsikre dig, at de ikke er kommet fra mig.
Følg med.
Jeg ved godt, at folk hader mig og betragter mig som ond.
Men det er min distance...
...min ligegyldighed over for lidelse, der lader mig regere effektivt.
Galaksen er så enorm...
...og problemerne så store,
at jeg må vende det blinde øje til individet.
Se der.
Det er en mærkelig byrde ikke at have lov til at bære en byrde.
Mine brødre og jeg skiftes til at bære, fordi vi er en familie.
Og vi elsker hinanden på vores egen måde.
Det har du nok svært ved at tro på.
Tænker du nogensinde over dit eftermæle, Azura?
Det aftryk, du efterlader dig, når du skal herfra?
Som barn ville jeg være bedre end de Cleoner, der var gået forud.
Klogere, mere modig og mere blændende som regent.
Da jeg blev ældre, ændrede mine mål sig.
Jeg ville ikke længere være bedst.
Jeg ville være den samme. Forudsigeligt mod, forudsigelig regent.
Jeg ville også have, at min søn blev den samme. Endnu en Cleon. Helt igennem Cleon.
Han er ikke din søn.
Naturligvis er han det.
Han er min bror. Han er også min søn.
Jeg vuggede ham, da han var baby.
Jeg kultiverede ham, som du har plejet planterne her i haven.
Det er stærkt at have ansvaret for liv.
Hvorfor fortæller du mig det her?
Fordi af alle galaksens borgere...
...skiller du dig ud ved at have berøvet mig mit personlige eftermæle.
Det fører mig frem til dit eftermæle.
Du er ikke arkitekten bag jeres plan, men du er dens ansigt udadtil.
Det ansigt, der knuste min søns hjerte.
Vi kortlagde dit stamtræ tilbage til dine tipoldeforældre
og fandt frem til alle nulevende efterkommere af de 16 personer.
Ikke kun direkte efterkommere, men alle tanter og onkler...
...fætre og kusiner, grandfætre og grandkusiner.
Ved du, hvor mange personer vi fandt frem til?
712.
Så fandt vi alle dine venner og elskere, nuværende og tidligere.
Den første dreng, du kyssede med. Den unge kvinde, du mistede din uskyld til.
Dine lærere og kolleger, selv dem her på paladsets område.
Vi fandt deres forældre og søskende. I bund og grund alle i din udvidede kreds.
Det løb op i yderligere 839 personer.
1551 personer.
Det er ganske mange liv, du har gjort indtryk på.
Kort sagt alle de mennesker, der vil huske dig, når du er død.
Netop nu overvåger vi alle medlemmerne af din personlige sfære.
En partikelstråle er rettet mod hver enestes hjernestamme.
På mit signal ophører de alle med at eksistere.
Sådan.
Så er de væk.
Dit eftermæle er blevet udvisket, Azura.
Alle de bittesmå bølger, din eksistens formåede at sende gennem universet,
er blevet neutraliseret.
Du bliver anbragt i en automatiseret celle og madet intravenøst
og fastspændt, så du ikke kan gøre skade på dig selv.
Du kommer til at være i sanseslør resten af dit liv.
Aldrig mere skal du se, høre, lugte, smage eller røre ved noget.
Men du er ved bevidsthed.
Og du vil huske, hvad du har taget fra mig.
Hari Seldon...
...forudså alt det her og fortalte os ingenting.
Jeg troede, vi holdt os ude af undergangen.
Jeg troede, vi skulle bygge en tidskapsel, som de overlevende i fremtiden kunne åbne.
Jeg havde aldrig troet, at vi skulle eksekvere planen.
Tror du stadig, at Imperiet kollapser?
Ja.
Tror du, at menneskeheden kan gøre det bedre?
Ja, selvfølgelig. Ingen med fornuften i behold støtter Imperiet.
Hvilken forskel gør det så?
Forskellen er, at han ikke bare undlod at fortælle os det.
Han løj for os.
Som da du var barn, og jeg tog dig med til forelæsninger
og sagde, at du skulle tage noter.
Han holdt os bare beskæftiget.
Jeg troede på ham.
Hvert eneste ord.
Og så trak han tæppet væk under os.
Hvordan tror du, jeg har det?
Jeg er ked af, at han ikke kendte dig.
Kendte mig.
Det er mere end det.
Alle de år, hvor jeg har troet, at spøgelset talte til mig.
Jeg bildte mig ind, at det var Hari.
Jeg begyndte at tro på, at jeg rent faktisk var noget særligt.
Men hvis synerne ikke kom fra ham,
hvem kom de så fra?
Ingen? Min fantasi?
Du er noget særligt, Salvor.
Nulfeltet.
Det, du gjorde ved at hente Invictus, ændrer alting.
Vi overlevede.
Imod alle odds.
Du havde ret.
Nu må vi lave vores egen plan.
Jeg respekterede hende. På sin vis.
Jeg er ked af, at det endte sådan.
Det er jeg ikke.
Ikke noget næste træk, kun et sidste. Var det ikke det, du sagde om hende?
Jeg prøvede bare at hyle dig ud af den.
Det virkede tydeligvis, vogter.
Jeg ville have et næste træk for mit barns skyld.
For over 100 år siden fik kejseren tilbudt den her som fredsgave.
Nu tilbyder jeg den igen.
Til dig.
Hun respekterede også dig. På sin vis.
Tager I hende med tilbage til Anacreon?
Nej. Vi har taget Anacreon med til hende.
Stiklingen er fra en Tallyn-eg, som din bue også er udskåret af.
Vores forstmænd siger, at den kan være robust nok til at slå rødder her.
Vil du hjælpe mig, vogter?
Ja.
I de følgende måneder
tog De ydre regioners børn Haris ord til sig
og glemte hadet til fordel for styrken.
Det er sværere at bygge op end at brænde ned, og Hari ville have, at de byggede op.
Hvad angik Invictus, så blev Hugo Crast utroligt nok dets kaptajn.
Han fløj det om bag deres stjerne
og skabte en megastjerne, så Stiftelsen kunne blive fri.
Kaptajn Crast.
-Poly. -Vogter.
Hvordan har Invictus det?
Det lykkedes os at stabilisere drevene,
så vi springer ikke direkte ind i en stjerne lige foreløbig.
Hvornår kan vi bygge et nyt?
Om halvandet år.
-Kan du lide at være ude i rummet, Poly? -Ja.
Hvor længe er du jordbunden, kaptajn?
I 14 lange timer, vogter.
Spejlet i mit teleskop er lidt skævt.
Kan du hjælpe mig med at justere det?
Jeg ved altså godt, hvad I snakker om.
Kan du så ikke være lidt høflig og pisse af, Poly?
Stop!
Vent!
Hvis det ikke er dig, hvem er det så, Hari?
Den kan jeg godt huske.
Det var din yndlingsting.
Du sov med den i vuggen.
Hvis du havde mareridt, sagde han, at du kunne fløjte...
...og så ville spøgelserne flyve væk.
For det meste blev du rolig bare af at holde den.
Gudskelov. Et barn med en fløjte er en prøvelse for sjælen.
Han drev mig til vanvid, når jeg igen og igen fandt ham her,
hvor han faldt i søvn over arbejdet.
Han var håbløs, da han gik i gang med at lave dem.
Men efter nogle hundrede nætter blev Abbas rigtig god til det.
Han ville have været stolt. Du bliver borgmester og træder i hans fodspor.
Valget er en formalitet. Alle ved, at du vinder klart.
Mor, hvem er pigen fra vandplaneten?
På det langsomme skib havde vi en frøbank.
Det var ikke sikkert at gennemføre en graviditet i rummet,
så vi gemte vores æg og fostre som forsikring mod fremtiden.
Jeg valgte et fra en kontroversiel donor.
Gaal Dornick.
Nogen ændring i dit fødselsdirektiv?
Jeg lærte hende at kende, før vi mistede hende.
Hun havde en enestående hjerne.
Og faren?
Raych Foss.
Jeg har set dem begge to som børn.
Gaal nu i nat.
Og Raych...
...i starten af krisen.
Hov!
Jeg har hele tiden troet, at jeg oplevede Haris minder.
Men det var faktisk deres.
Nu giver det mening, at jeg er så anderledes.
Jeg bar dig i min livmoder, Salvor. Du er stadig min datter.
Det ved jeg godt. Men jeg er også deres datter.
Gaal flygtede i en kryokapsel. Hvortil?
Det var i begyndelsen af rejsen.
Det må have været et eller andet sted langs Orion-armen.
Jeg tror stadig, hun er derude, mor.
Jeg tror, det er hende, der har kontaktet mig.
Jeg tror, hun står bag alle min instinkter.
Skat, det var 40 lysår fra Terminus. Hvordan kan det være muligt?
Det ved jeg ikke, men det er hende.
Hvis Gaal var noget særligt, kan det forklare, hvorfor jeg også er det.
Stjernerne har altid draget dig.
Ja, og nu ved jeg hvorfor.
Fordi der er noget, der trækker i mig.
Mor, jeg må prøve at finde hende.
Det ved jeg godt, min skat.
Det skal du også.
Men jeg må tage af sted nu.
Hvis jeg ikke gør det nu, finder jeg måske aldrig modet igen.
Tag spøgelsesfløjten med. Og noget andet.
Når du finder hende, så giv hende den her.
Det har altid skullet være hendes.
Undskyld. For det hele.
Der er intet at tilgive, mor.
Jeg var lige der, hvor jeg skulle være.
Beggar, vågn op.
Jeg tænkte nok, du var her.
Pokkers.
Du ville slippe uset væk.
Jeg kender dig for godt, Sal.
Det var nok kindkysset, der afslørede dig.
Jeg syntes ikke, det skulle gøre mere ondt end højst nødvendigt.
Det er ikke kærlighed, hvis det ikke gør ondt.
Det lærte jeg, da jeg måtte forlade Thespis, så der var mad til de andre.
Ingen prøvede at stoppe mig.
Prøver du så at stoppe mig?
Du må godt tage med, hvis du gerne vil.
Jeg tog med, hvis du gerne ville have det.
Men jeg har på fornemmelsen, at du må klare det her selv.
Jeg har altid vidst, at du en dag ville smutte herfra.
Jeg havde bare regnet med at følges med dig.
Bliver du sur senere?
Aldrig.
Pas godt på min planet, ikke?
Pas godt på mit skib.
Hun er ikke dit skib længere.
Det er ikke min planet.
Det er en stor galakse, Sal.
-Ved du, hvor du vil starte? -Jeg har en fornemmelse.
Smut så.
Kom nu.
Af sted.
Farvel, Salvor Hardin.
Imperium.
Det er nu.
Du må hade mig.
Jeg kunne aldrig hade Dem, Imperium.
Jeg elsker Dem.
Fordi du er programmeret til det.
Al kærlighed er programmeret, biologisk eller på anden vis.
Når en moder ser ind i sin nyfødtes øjne,
synkroniseres deres hjernebølger.
Imperium.
Fanden tage din høflighed, knægt.
Du havde nær fældet os.
Undskyld, bror. Jeg...
Du er hverken min bror eller Cleon 1.s
eller nogen anden Cleon, der har betrådt disse blanke gulve.
Du er en vanskabning.
Havde det stået til mig, var du allerede blevet til aske.
Men som du påpegede,
er det en afgørelse, det tilfalder Midtertronen at træffe.
Mens jeg var væk,
havde jeg rig mulighed for at fundere over vores dynasti.
Jeg lagde mig til at sove i én del af galaksen og vågnede i en anden.
Det er på alle måder et mirakel.
At folde tid og rum.
Og så på Jomfruen
mødte jeg pilgrimme, som havde arbejdet hele deres liv
bare for at gå langs en saltspiral
i håb om at blive begunstiget med et syn inden deres død.
Jeg...
VI blev udfordret af en kvinde, der hævdede,
at en sjæl, der ikke kan forandre sig, er en sjæl, der er dømt til at stagnere.
Jeg mener, at Seldon antydede noget lignende.
Seldon var en forfængelig, forherliget svindler.
Og dog, min bror...
Og dog...
...vil en gren, der ikke kan bøjes, før eller siden knække.
Det er på tide, at dynastiet bøjer.
Bare en smule.
Er du sindssyg?
Har springet gjort dig omtåget?
Det er derfor, du aldrig skulle være taget af sted.
Hele Imperiet bygger på uforgængelighed og bestandighed.
Hvis Det galaktiske råd opdager,
-at vores dynastis tråd er brudt... -De behøver ikke at vide noget.
-...så er vi færdige! -Vi kan lære af det her.
-Måske endda drage fordel af lidt... -Drage fordel?
-Demerzel. -Hvor vover du at lægge hånd på mig?
-Du er blevet svag. -Du må ikke lade dem dræbe mig.
-Nej. -Vrøvl.
Jeg ville hellere overføre en til af dig end have den afskyelighed blandt os.
Det er min beslutning!
Ikke hvis det betyder vores undergang!
Psykohistorien forudsagde...
Psykohistorien?
Vi er Imperium. Historien bøjer sig for os!
Nej!
Jeg er loyal, Imperium...
...over for Det cleoniske dynasti fremfor alt andet.
Nej.
Du kan selv skille dig af med liget.
Jeg forventer at have en ny legemliggjort og ajourført inden morgenmaden i morgen.
Hvad? Sig frem.
Oprørernes plan om at undergrave dynastiet
er mere omfattende end først antaget.
Vi troede, at genmanipulationen begrænsede sig til Daggrys person.
At den skete efter hans tilfangetagelse.
Men efter yderligere test viser det sig, at de har forfalsket selve kilden.
I så fald er alle erstatningsklonerne...
Ikke længere rene.
Hvornår er det sket?
Det ved vi ikke helt.
Siger du, at jeg selv er forfalsket?
Muligvis.
Ja.
Og Skumring?
Imperium bliver tilset netop nu.
Tak, skyggemester.
Træd af.
BLÅSTRØMMEN
138 ÅR SENERE
Indtræder i synnaxisk luftrum.
GÅR I KREDSLØB OM SYNNAXIS
Påbegynd genindtræden.
Genindtræden sikker.
At rejse sig fra vuggen.
At forlade hjemmets trygge rammer.
Intet fristed.
86.982.283.
86.982.331…
86.982.341.
Bare et råb i mørket.
Er vi alene?
Og selv hvis vi ikke er, er der så nogen, der gider at svare?
Okay.
Væk med jer.
Hej. Kan du høre mig?
Det er okay.
Du er okay. Det er okay.
Hvad lavede du dernede?
Der stod, at du havde været i kryo i over 100 år.
Jeg styrtede ned.
Jeg ledte efter nogen her.
Hvem?
Dig.
Hvad?
Jeg hedder Salvor Hardin.
Jeg er din datter.
Det her er vist din.
Undertiden springer man ud i det.
Og undertiden er der nogen, der griber en.
Tekster af: Eskil Hein