בפרקים הקודמים...
המוסד השני חייב להישמר בסוד.
לא אסכים יותר שינצלו אותי.
תפסיקי! תפסיקי! -אני לא...
אנחנו מעבירים את הננו-בוטים שלך לדם שלי.
אני אחזור לארמון,
ואני אתפוס את מקומך.
האח דיי ישוב הביתה בקרוב,
תוכל להציג את טיעוניך בפניו.
נוכל לחלוק את "אינוויקטוס". נוכל לתקן אותה.
פריסטון, חכה!
טוב, זה מעודד.
לראות את כולכם כאן נותן לי תקווה.
אולי באמת נצליח לעשות את זה.
אמי נהגה לומר שללכת לישון זאת קפיצה של אמונה.
הנשמות שלנו משוטטות כשאנחנו ישנים, או לפחות כך סיפרה לי.
ושאם נישא את תפילותינו,
נשמותינו ימצאו את דרכן חזרה לפני שנתעורר.
לצאת מתוך העריסה שלנו זאת קפיצה אחרת.
כך גם לעזוב את הנוחות של הבית.
עבור חלק, זאת תחילתו של מסע, אנחנו משליכים את עמנו לתוך הריק.
אנחנו שולחים מסרים לחלל בתקווה שמישהו יענה,
מתפללים שנמצא חוף מבטחים מעבר לאופק.
אנאקראון ות'ספיס,
נלחמתם זה בזה במשך זמן כה רב,
המקור לטינה שלכם כמעט לא רלוונטי.
יש לנו עילות לגיטימיות לשנאה.
הבגידה הראשונה ו-1,000 מעשי הזוועה שאירעו מאז.
איש לא יודע מה באמת קרה באותו הלילה.
הבגידה הראשונה.
מלך ת'ספיני התחתן עם ציידת אנאקראונית.
שני הכוחות העולים של השוליים החיצוניים מאוחדים בברית נישואים.
תלמד אותנו את ההיסטוריה שלנו, איש מת? הא?
הכלב הת'ספיני שיסף את גרונה במיטת הכלולות שלהם.
כך מספרת האגדה.
אתה טוען שההיסטוריה שלנו שגויה?
ההיסטוריה נכתבת על ידי המנצח, ונראה שאף צד כאן לא מנצח.
הייתה עדת ראייה.
עדת הראייה היחידה, משרתת אנאקראונית שהעידה
שהמלך ת'רוי און ת'ארק השתכר בליל החתונה
ובהתקף זעם רצח את הציידת שלכם.
המשרתת שיקרה.
טבעו של השקר רלוונטי כאן.
כשהייתה על ערש דווי, המשרתת מסרה וידוי.
הרוצח האמיתי היה קליאון השני.
השיבוט הראשון בשושלת הגנטית הבין
שתוכנית יכולה להתפתח לאורך כמה גלגולי חיים.
הוא הבין לאן הברית החדשה הזאת יכולה להוביל,
אז הוא הורה לאדון הצללים שלו לפתות את המשרתת, לסמם את הנשואים הטריים,
לרצוח את הציידת שלכם ולהפליל את המלך.
למה להילחם בשתי ממלכות עולות
כשאפשר לנצל את האיבה הגזענית ביניהן ולשסות אותן זו בזו?
השיבוטים תמרנו אתכם.
אבל היום, הודות למוסד,
אנחנו יכולים להרכיב חזרה את מה שהקיסרות שברה.
לא. לא נתאחד איתם עכשיו, ולא משנה כיצד זה התחיל.
וגם אם נתאחד, הקיסרות חזקה מדי.
יש לכם את ה"אינוויקטוס" עכשיו.
ה"אינוויקטוס" היא רק ספינה אחת.
ספינה אחת יכולה להיות הראשונה מבין רבות.
אם שני העמים שלכם יניחו בצד את השנאה לטובת כוח,
כפי שעשה הזוג הצעיר האומלל,
תמצאו כאן את המומחיות הדרושה לבניית ספינות נוספות.
כדי שהתוכנית תצליח, המוסד זקוק לשלושה עמודי תווך,
בדיוק כפי ששרפרף צריך שלוש רגליים.
התוכנית זקוקה לכל הילדים של השוליים החיצוניים.
כך תכננתי אותה.
אז הארי, ידעת שה"אינוויקטוס" תתגלה?
שלום, מארי. טוב לראות אותך שוב.
איפה גאל?
היא לא הגיעה לטרמינוס.
ומי את?
סאלבור הארדין.
הבת של מארי.
אני זו שפתחה את הכספת
והביאה את הספינה הארורה למפתן דלתנו.
ובכן, סאלבור הארדין, נראה שעליי להודות לך.
באשר לתעלומה של ה"אינוויקטוס",
ההופעה שלה הייתה אחד המבחנים הראשונים שעשיתי למודלים של החיזוי שלי.
במקום שבו אחרים ראו כאוס, אני מצאתי דפוס.
אני לא מבין. אנחנו לא מהפכנים.
אמרת את זה בעצמך במשפט.
ייתכן ששיקרתי בנוגע לזה.
אני אסיר תודה, האח דאסק.
על כך שהצלתי את השושלת שלנו מהסתננות?
אני תוהה, דיי, אילו היית נשאר בטראנטור ולא טס לבתולה,
האם היית קולט את השוני שלו?
אתה ואני זהים. אני חייב להאמין שהייתי מבחין בכך.
השאלה החשובה יותר היא מה נעשה עכשיו?
אתה יודע מה עלינו לעשות.
החוצה.
אנחנו עדיין מפענחים את המתודולוגיה המדויקת,
אבל ככל הנראה הם השחיתו את משטר הננו-חלקיקים שלך לפני זמן מה.
אתה לא אחד מאיתנו.
הדנ"א שלך עבר שינוי בתריסר דרכים.
אתה נראה כמונו.
אתה נשמע כמונו, אבל...
כמה זמן אתה יודע?
שאני שונה?
נהגתי להתגנב ולצפות בהולוגרמות שלך...
אוכל ארוחת בוקר,
יושב באולם הכס.
ספרתי כמה פעמים חייכת אל נתיניך,
האם ישבת בידיים שלובות או נפרדות,
באיזו תכיפות שתית מהספל שלך בארוחות.
ידעתי כבר אז שאני לא כמוך.
אבל רציתי להיות.
מה אתה מתכוון לעשות?
קשרת קשר עם מורדים.
לא קשרתי קשר.
מסרת את סודותיך לאויבינו וברחת מהארמון.
היא הערימה עליי! -כי היא השיגה דריסת רגל בלבך.
ומי יצר את דריסת הרגל?
תסתכל עלינו!
אין לנו אימהות, אין דודות, אין דודים.
אנחנו שוכבים עם פילגשים
שזיכרונותיהן נמחקים ברגע שאנחנו עוזבים אותן.
מעולם לא כמהת לעזוב את המקום הזה?
מעולם לא הרגשת שאתה נחנק תחת כובד משקלם של אבותינו?
אתה באמת יכול לומר שכל מה שרצית אי פעם
היה להיות פרק בשושלת הארוכה מאוד שלנו,
לחיות על פי תסריט שנכתב לפני מאות שנים?
כל חיי רציתי לקרוא לך "אבא".
אבל אתה לא אבא שלי.
אנחנו אפילו לא בני אדם, דיי.
אנחנו פשוט... הדים של הקליאון הראשון.
אז האם הד שהושחת מקורי יותר מהד מושלם?
או שמא הוא מתפוגג עד שלא נותר דבר.
אז הארכיונאות, כל מה שאנחנו עושים כאן,
הכול היה לשווא?
לא לשווא, מארי.
הזמן שלכם כאן בטרמינוס לא בוזבז.
זה חילץ אתכם מאחיזתה של הקיסרות.
זה הקשיח אתכם.
אבל המטרה של המוסד מעולם לא הייתה אגירת ידע.
המטרה הייתה אגירה של אנשים.
אתם, המתיישבים המקוריים,
יש לכם איכויות שחיוניות לעיצוב הזרעים של ציוויליזציה חדשה.
ואתם, אנאקראונים ות'ספינים, אתם השורדים המושלמים.
הושלכתם לתהום הנשייה על ידי הקיסרות ואף על פי כן,
יחדיו, אתם מייצגים את העתיד.
סיפורו של המין האנושי הוא סיפור שלא מפסיק להתפתח
ומסופר לאורך אלפי שנים על ידי אין ספור קולות.
אבל זה זמן רב,
המקהלה הזאת נחנקת ונמחקת בשקט.
כי בשלטונה של השושלת הגנטית יש מקום רק לסיפור אחד.
קול אחד.
לא נוכל להפוך למי שאנחנו חייבים להיות אם הקיסרות תמשיך להתקיים.
הנתיב הזה מוביל להשמדתו של המין האנושי.
גם אם נאמץ את הייעוד הזה שלך, הקיסרות תגיע לכאן בתוך כמה שבועות.
הוא צודק. הם כבר חוקרים את מצוף התקשורת.
זה רק עניין של זמן עד שישלחו תגבורת.
הקיסרות לא תגיע. עדיין לא. לא אם חושבים שאתם כבר מתים.
תטיסו את ה"אינוויקטוס" לצד הרחוק של הכוכב שלכם,
תפעילו את מנוע הקוואנטום, אבל תשמרו על מיקומכם בתת-חלל...
חתימת האנרגיה תיראה כמו מגה התפרצות.
מגה התפרצות תשמיד את כל החיים במערכת.
הקיסרות כוללת עשרות אלפי עולמות.
כוכב מסוכן עם כוכבי לכת מתים בזרוע מרוחקת של הגלקסיה
לא יהיה ראוי לחקירה נוספת גם אם אירח בעבר את המוסד.
זה יכול להצליח. זה יכול.
כל זמן שלא נצא מתחומי השוליים החיצוניים,
נהיה בלתי נראים מבחינתם.
נהיה חופשיים.
אתם תהיו חופשיים,
כדי לחכות לשעת כושר, כדי לבנות, כדי להפוך למי שאתם צריכים להיות.
אז אתה רוח הרפאים?
אני מניח שכן.
איך זה למות? -קיר.
מה? אני רוצה לדעת.
ראית משהו?
אלה שאלות מורכבות.
אז תענה על שאלה פשוטה. איך הגעת לכאן?
מה שמך, בן?
פולי. פולי וריסוף.
ובכן, פולי וריסוף, זמן קצר לפני מותי,
בלעתי גלולה שהכילה מיליוני מכונות מולקולריות שמשכפלות את עצמן.
בהתאם לתוכנית המוות שלי, הארון שלי שוגר לחלל.
המכונות הללו התחילו לפרק את הגוף שלי
לכל המרכיבים השונים שלו.
אז המכונות הללו מחזרו את המרכיבים הללו,
ואספו חומרים נוספים, קרח, מיקרו-מטאורואידים וכו',
והרכיבו את מערכת הפיגומים הפנימית של הכספת.
אתה אומר שהכספת היא לא רק הקבר שלך?
הכספת היא אתה?
היית בטרמינוס כל הזמן הזה וצפית בנו?
לא. לא היה חכם עבורי להיות מודע בכל הזמן הזה.
בידוד שכזה יכול לפגוע גם במוחות החזקים ביותר.
לא, תהליך ההתעוררות שלי הופעל על ידי האנאקראונים
כאשר שדה הריק התפשט.
לוקח זמן לבנות מחדש תודעה, סאלבור.
שדה הריק הוא רק חלק ממערכת ההגנה האוטומטית של הכספת.
האם נראה אותך שוב?
סבורני שכן, פולי.
זה לא המשבר הראשון של המוסד, וזה גם לא יהיה האחרון.
השגתם דחייה, אבל מלחמה בקיסרות היא בלתי נמנעת.
בינתיים, תזכרו את היום הזה. תזכרו מה היעד שאליו אנחנו שואפים.
אני יודע ש-1,000 שנה יכולות להיראות כמו נצח,
אבל זה כהרף עין בהשוואה לכל ההיסטוריה האנושית,
וזה יכול לחמוק בקלות מבין אצבעותינו אם לא נעמוד על המשמר.
לא, חכה! זהו זה? זה כל מה שאנחנו מקבלים?
נתתי לכם את מה שאתם צריכים.
מה בנוגע לחזיונות ששלחת לי?
חזיונות?
כן.
רוח הרפאים. דיברת איתי מאז שהייתי ילדה.
והיו לי את החזיונות האלה.
ראיתי אותך בטראנטור בספינה איטית.
הם הנחו אותי. אתה עזרת לי לפתור את המשבר.
מסקרן.
ובכן, סאלבור הארדין,
יהיו אשר יהיו המסרים שאת מקבלת,
אני מבטיח לך שהם לא הגיעו ממני.
תצעדי איתי.
אני יודע שאנשים שונאים אותי, חושבים שאני מרושע.
אבל הניתוק שלי,
האדישות שלי לסבל,
הם שמאפשרים לי לשלוט ביעילות.
הגלקסיה עצומה כל כך,
הבעיות גדולות כל כך,
שאני חייב להתעלם מהפרט.
תסתכלי לשם.
זהו נטל מוזר כשלא מאפשרים לך לשאת בנטל.
אחיי ואני חולקים את הנטל בינינו מפני שאנחנו משפחה.
ואנחנו אוהבים זה את זה בדרכנו שלנו.
אני בטוח שאת מתקשה להאמין לזה.
את חושבת לפעמים על המורשת שלך, אזורה?
על החותם שתותירי מאחור לאחר מותך?
כילד, רציתי להיות טוב יותר מהקליאונים שקדמו לי.
חכם יותר, אמיץ יותר, מדהים יותר בגזרי הדין שלי.
אבל ככל שהתבגרתי, השאיפות שלי התפתחו.
כבר לא רציתי להיות הטוב ביותר.
רציתי להיות זהה להם. אומץ צפוי, צדק צפוי.
רציתי שגם בני יהיה זהה. עוד קליאון. קליאון מושלם.
הוא לא הבן שלך.
ודאי שכן.
הוא אח שלי. הוא גם הבן שלי.
נדנדתי אותו כשהיה תינוק.
טיפחתי אותו כפי שאת מטפחת את הצמחים בגן הזה.
זה דבר רב עוצמה, דאגה ליצור חי.
למה אתה מספר לי את כל זה?
כי מבין כל אזרחי הגלקסיה...
יש לך את הכבוד הייחודי להיות זו ששדדה ממני את המורשת האישית שלי.
מה שמוביל אותי למורשת שלך.
אני יודע שאת לא האדריכלית של המזימה הזאת, אבל את הפנים שלה.
הפנים ששברו את לבו של בני.
עקבנו אחרי אילן היוחסין שלך והגענו עד לאבות-אבותייך,
ואז איתרנו את כל הצאצאים החיים של אותם 16 אנשים.
לא רק צאצאים ישירים, גם את כל הדודות והדודים,
בני דודים מדרגה ראשונה ושנייה, רחוקים או קרובים.
את יודעת כמה אנשים גילינו?
שבע מאות ושנים עשר.
ואז איתרנו את כל חברייך ומאהבייך, בעבר ובהווה.
הנער הראשון שנישקת, האישה הצעירה שאיתה איבדת את בתולייך.
המורים שלך ועמיתייך לעבודה, אפילו אלה שעובדים בשטח הארמון.
איתרנו את הוריהם, את אחיהם ואת אחיותיהם. בעיקרון, כל מי שהיה לו קשר איתך.
זה הסתכם ב-839 אנשים נוספים.
אלף חמש מאות חמישים ואחד אנשים.
הסכום הכולל של אנשים שהותרת עליהם חותם משמעותי.
בקצרה, האנשים שיזכרו אותך לאחר מותך.
אפילו בעודנו מדברים,
כל חבר בחוג החברים שלך נתון במעקב,
קרן חלקיקים מכוונת לגזע המוח של כל אחד ואחד מהם.
כשאתן את הפקודה, כולם יחדלו מלהתקיים.
זהו זה.
כולם מתים.
המורשת שלך נמחקה, אזורה.
הגלים הזעירים שקיומך הצליח לפזר ברחבי היקום
נמחקו והתפוגגו.
את תיכלאי בתוך תא אוטומטי ותקבלי הזנה תוך-ורידית,
קשורה כדי למנוע פגיעה עצמית.
תישארי נטולת חושים למשך שארית חייך.
לעולם לא תראי, לא תשמעי, לא תריחי, לא תחושי טעם ולא תיגעי שוב.
אבל את תהיי מודעת.
ואת תזכרי מה לקחת ממני.
הארי סלדון,
הוא ראה את כל זה בא ולא אמר לנו דבר.
חשבתי שלא ניקח חלק בנפילה.
חשבתי שהעבודה שלנו
היא לבנות קפסולת זמן שניצולים יפתחו בעתיד.
לא חשבתי שאנחנו נהיה אלה שיוציאו את התוכנית לפועל.
את עדיין מאמינה שהקיסרות תתמוטט?
כן.
את עדיין מאמינה שהאנושות מסוגלת להשתפר?
ודאי. אף אדם שפוי לא רוצה שהקיסרות תמשיך להתקיים.
אז מה השתנה?
מה שהשתנה הוא שהוא לא רק לא אמר לנו,
הוא שיקר לנו.
זה כמו כשלקחתי אותך להרצאות כשהיית ילדה,
נתתי לך עיפרון צבעוני ואמרתי לך לכתוב הערות.
הוא נתן לנו תעסוקה לשם תעסוקה.
האמנתי בו.
לכל מילה שלו.
והוא משך את השטיח מתחת לרגלינו.
איך את חושבת שאני מרגישה?
אני מצטערת שהוא לא הכיר אותך.
הכיר אותי.
זה יותר מזה.
כל השנים האלה חשבתי שרוח הרפאים מדברת אליי.
שכנעתי את עצמי שזה הארי,
והתחלתי להאמין שאני באמת מיוחדת.
אבל אם החזיונות לא הגיעו ממנו,
ממי הם הגיעו?
מאף אחד? מהדמיון שלי?
את באמת מיוחדת, סאלבור.
שדה הריק.
מה שעשית כשהבאת את ה"אינוויקטוס", זה היה חשוב מאוד.
אנחנו שרדנו...
נגד כל הסיכויים.
את צדקת.
אנחנו צריכים להכין תוכנית משלנו עכשיו.
כיבדתי אותה, מבחינה מסוימת.
אני מצטערת שזה הגיע למצב הזה.
אני לא.
אין המהלך הבא, רק המהלך האחרון. זה לא מה שאמרת עליה?
רק ניסיתי לערער אותך.
זה הצליח מן הסתם, סוהרת.
רציתי את המהלך הבא בשביל הילד שלי.
לפני יותר מ-100 שנים זה הוצע לקיסר כמחווה של שלום.
אני מציע את זה שוב...
לך.
גם היא כיבדה אותך, מבחינה מסוימת.
תיקח אותה חזרה לאנאקראון?
לא. הבאנו את אנאקראון אליה.
זה שתיל של אלון טאלין, אותו עץ שממנו גולפה הקשת שלך.
היערנים שלנו אומרים שייתכן שהוא עקשן מספיק כדי להכות שורשים כאן.
תעזרי לי, סוהרת?
כן.
בחודשים הבאים
הילדים של השוליים החיצוניים לקחו ללב את מילותיו של הארי,
ושמו בצד שנאה לטובת כוח.
דרוש יותר כוח כדי לבנות מאשר כדי לשרוף, והארי רצה שהם יבנו.
באשר ל"אינוויקטוס",
הוגו קראסט, מכל האנשים, מונה לקפטן שלה.
הוא לקח אותה לצד הרחוק של הכוכב שלהם
וחולל מגה התלקחות, שאפשרה למוסד להיות חופשי.
קפטן קראסט.
פולי. -סוהרת.
איך הולך עם ה"אינוויקטוס"?
הצלחנו לייצב את המנועים,
כך שלא נקפוץ לתוך ליבה של כוכב בזמן הקרוב.
ומתי נוכל לבנות עוד אחת?
שמונה עשר חודשים, גברתי.
אתה נהנה שם למעלה בחלל, פולי? -כן.
וכמה זמן תישאר בכוכב, קפטן?
ארבע עשרה שעות ארוכות, סוהרת.
מראה בטלסקופ שלי לא מכווננת.
אתה חושב שתוכל לעזור לי לכוונן אותה?
חבר'ה, אני יודע על מה אתם מדברים.
אז למה שלא תתחפף בנימוס רב, פולי?
תעצרי!
חכי!
אם זה לא אתה, מי זה, הארי?
אני זוכרת את זה.
זה היה כלי הנגינה האהוב עלייך.
נהגת לישון עם זה בעריסה.
אם היה לך סיוט, הוא נהג לומר שאת יכולה לנשוף בזה
ורוחות הרפאים יברחו.
רוב הזמן נרגעת ברגע שהחזקת את זה.
תודה לאל. ילדה עם משרוקית זה מבחן לנשמה.
הוא נהג לשגע אותי, פעמים כה רבות מצאתי אותו כאן
לאחר שנרדם תוך כדי עבודה.
הוא היה ממש גרוע כשהתחיל ליצור אותם.
אבל אחרי כמה מאות ערבים אבאס פיתח כישרון לזה.
הוא היה גאה, את יודעת? שמונית לראש העיר, שנכנסת לנעליו.
הבחירות הן עניין פורמלי. כולם יודעים שתזכי לניצחון מוחץ.
אימא, מי הנערה מכוכב המים?
בספינה האיטית הייתה לנו תוכנית של בנק זרע.
לא היה בטוח ללדת תינוקות בחלל,
אז שמרנו את כל הביציות והעוברים כביטוח לעתיד.
בחרתי באחד מתורמת שנויה במחלוקת.
גאל דורניק.
יש שינוי בתוכנית הלידה שלך?
זכיתי להכיר אותה קצת לפני שאיבדנו אותה.
היה לה מוח יוצא דופן.
והאבא?
רייץ' פוס.
ראיתי את שניהם כשהיו ילדים.
את גאל הלילה.
ואת רייץ'...
בתחילת המשבר.
היי.
כל הזמן הזה חשבתי שאני חווה את הזיכרונות של הארי.
אבל בעצם חוויתי את הזיכרונות שלהם.
זה הרבה יותר הגיוני עכשיו, העובדה שאני שונה כל כך.
נשאתי אותך ברחם שלי, סאלבור. את עדיין הבת שלי.
אני יודעת, אבל אני גם הבת שלהם.
גאל ברחה בתא-הקפאה. איפה?
זה היה בשלב מוקדם במסע שלנו.
זה היה באזור זרוע אוריון.
אני חושבת שהיא עדיין שם, אימא.
אני חושבת שהיא זו שקוראת לי.
אני חושבת שהיא עומדת מאחורי כל האינסטינקטים שלי.
זה קרה במרחק 40 שנות-אור מטרמינוס.
איך זה יכול לעבוד?
אני לא יודעת, אבל זו היא.
ואם גאל הייתה מיוחדת מבחינה כלשהי, מכל בחינה, זה עשוי להסביר למה גם אני.
תמיד נמשכת אל הכוכבים.
כן, ועכשיו אנחנו יודעות למה.
כי משהו מושך אותי.
אימא, אני חייבת לנסות למצוא אותה.
אני יודעת, אהובתי.
ואני רוצה שתמצאי אותה.
אבל העניין הוא שאני חייבת לצאת לדרך מיד.
אני חוששת שאם לא אטוס מיד, לא אמצא שוב את האומץ.
קחי את משרוקית רוח הרפאים. ועוד משהו.
כשתמצאי אותה, תני לה את זה.
זה תמיד היה אמור להיות שלה.
אני מצטערת. על הכול.
אין על מה לסלוח, אימא.
הייתי בדיוק במקום שבו הייתי צריכה להיות.
"קבצן", תתעורר.
חשבתי שאמצא אותך כאן.
לעזאזל.
רצית בריחה נטולת פרידות.
אני מכיר אותך טוב מדי, סאל.
אני חושב שהנשיקה על הלחי עשתה את זה.
פשוט לא רציתי שזה יכאב יותר מהדרוש.
זאת לא אהבה אם זה לא כואב.
למדתי את זה כשנאלצתי לעזוב את ת'ספיס כדי שלאחרים יהיה מזון.
ואיש לא רדף אחריי.
אז אתה תרדוף אחריי?
אתה יכול לבוא אם אתה רוצה.
הייתי בא אילו באמת היית רוצה שאבוא.
אבל יש לי תחושה שזה משהו שאת צריכה לעשות לבד.
תמיד ידעתי שיום אחד תעזבי את הכוכב הזה.
פשוט הנחתי שאני אהיה לצדך כשזה יקרה.
תכעס אחר כך?
לעולם לא.
תשמור על כוכב הלכת שלי, בסדר?
תשמרי על הספינה שלי.
היא כבר לא הספינה שלך.
זה לא כוכב הלכת שלי.
הגלקסיה היא מקום גדול, סאל.
יש לך מושג איפה תתחילי?
יש לי תחושת בטן.
קדימה. תתחפפי.
תלכי.
קדימה.
להתראות, סאלבור הארדין.
קיסר.
הגיע הזמן.
את ודאי שונאת אותי.
לעולם לא אשנא אותך, קיסר.
אני אוהבת אותך.
כי את מתוכנתת לאהוב.
כל אהבה היא תכנות, ביולוגי או אחר.
כשאימא אנושית מביטה בעיניו של תינוקה שזה עתה נולד,
גלי המוח שלהם מסתנכרנים.
קיסר.
ארורה תהיה התנהגותך החצרונית, נער.
כמעט הבאת לנפילתנו.
אני מצטער, אח, אני...
אתה לא אח שלי, וגם לא של קליאון הראשון,
וגם לא של כל קליאון אחר שצעד על הרצפה המבריקה הזאת.
אתה עיוות.
ואילו זה היה תלוי בי, כבר היית הופך לאפר.
אבל כפי שציינת,
זהו גזר דין שנתון להחלטתו של הכס המרכזי.
במהלך הזמן שנעדרתי,
היו לי הזדמנויות רבות להרהר בשושלת שלנו.
הלכתי לישון בגזרה אחת של הגלקסיה,
והתעוררתי באחרת.
זהו נס, לכל הדעות,
לקפל את המרחב ואת הזמן.
ואז, בבתולה,
פגשתי צליינים שעבדו כל חייהם
רק בשביל לצעוד בספירלת המלח,
בתקווה שיזכו לחזיון לפני מותם.
אני...
אנחנו התמודדנו עם אישה שטענה
שנשמה שלא מסוגלת להשתנות היא נשמה שנידונה לסטגנציה.
אני סבור שסלדון בכבודו ובעצמו אמר משהו דומה.
סלדון היה נוכל מהולל ושחצן.
ולמרות זאת, אח...
ולמרות זאת...
ענף שלא מסוגל להתכופף סופו שיישבר.
הגיע הזמן שהשושלת תתכופף.
רק קצת.
השתגעת?
הקפיצה בלבלה את המוח שלך?
לכן אסור היה לך לעזוב.
הקיסרות כולה בנויה על תמידיות בלתי מתכלה.
אם המועצה הגלקטית תגלה
שהרצף השושלתי שלנו נקטע... -המועצה הגלקטית? היא לא תדע לעולם.
זה סופנו! -נוכל ללמוד מזה.
אולי אפילו להרוויח מ... -להרוויח?
דמרזל. -איך אתה מעז לגעת בי?
נחלשת. -אנא, אל תיתני להם להרוג אותי.
אני לא אתן. -הבלים.
אני מעדיף לשלוף אחד כמוך על פני לאפשר לחריג הזה לחיות בקרבנו.
זאת החלטה שלי!
לא אם היא תביא לחורבננו!
הפסיכוהיסטוריה חזתה...
פסיכוהיסטוריה?
אנחנו הקיסר. ההיסטוריה מרכינה ראש בפנינו.
לא!
אני נאמנה, קיסר,
לשושלת הקליאונית מעל לכל דבר אחר.
לא.
אתה יכול להיפטר מהגופה בעצמך.
אני מצפה שאחד חדש יתפוס את מקומו ויהיה מעודכן עד ארוחת הבוקר מחר.
מה? דבר.
התוכניות של המורדים לערער את השושלת
נרחבות יותר מכפי שחשבנו בתחילה.
חשבנו שעריכת הגנים הוגבלה אך ורק לדון,
שזה בוצע לאחר שהוא התעורר.
אבל לאחר בדיקות מקיפות יותר,
נראה שהם מהלו את המקור בעצמו.
אז כל השיבוטים החליפיים...
כבר לא העתקים טהורים.
מתי זה קרה?
אנחנו לא יודעים בדיוק.
אתה אומר שאני בעצמי מהול?
ייתכן.
כן.
ודאסק?
הקיסר נבדק בעודנו מדברים.
תודה, אדון-הצללים.
אתה רשאי לעזוב.
- הזרם הכחול -
- כעבור 138 שנים -
נכנסים למרחב אווירי סינאקסיאני.
- נכנסים למסלול סינאקסיאני -
התחילי בחדירה לאטמוספרה.
תאבטחי את עצמך לקראת חדירה.
לצאת מתוך העריסה.
לעזוב את הנוחות של הבית.
אין חוף מבטחים.
86,982,283.
86,982,331...
86,982,341.
רק זעקה בחשכה.
אנחנו לבד?
וגם אם אנחנו לא, מישהו יטרח לענות?
בסדר.
תסתלקו.
היי. את שומעת אותי?
זה בסדר.
זה בסדר. את בסדר. ששש. זה בסדר.
מה עשית שם למטה?
לפי מסך הנתונים היית בהקפאה יותר מ-100 שנה.
ביצעתי נחיתת חרום.
באתי לחפש מישהו.
מי?
אותך.
מה?
שמי סאלבור הארדין.
אני הבת שלך.
אני די בטוחה שזה שייך לך.
לפעמים את קופצת.
ולפעמים, מישהו תופס אותך.
תרגום: גיא רקוביצקי