Ankstesnėse serijose…
Antrasis Fondas turi išlikti paslaptyje.
Užteks mane išnaudoti.
- Baik! - Man ne…
Perkeliame jūsų nanobotus į mano kraują.
Aš grįšiu į rūmus
ir tapsiu jumis.
Brolis Dienys greit grįš namo.
Galėsite išsakyti savo argumentus jam.
Galime pasidalinti „Nenugalimąjį“. Galime jį kartu suremontuoti.
Frystounai, palaukit!
Ką gi, vaizdas teikia vilčių.
Matant jus visus, susirinkusius čia, užgimsta viltis.
Mums gali ir pavykti.
Motina sakydavo, kad eidamas miegoti pasikliauni tikėjimu.
Kai sapnuojame, mūsų sielos klajoja, bent ji man taip sakė.
Jei sukalbame maldas,
mūsų sielos sugrįžta prieš mums pabundant.
Išlipdami iš lopšio taip pat pasikliaunam aukštesne jėga.
Kaip ir išeidami iš jaukių namų.
Kai kurie leidžiasi į kelionę, metasi į bedugnę.
Siunčiame žinutes į kosmosą, tikėdamiesi, kad kas nors atsakys,
melsdamiesi, kad rastume saugų prieglobstį už horizonto.
Anakreonai ir Tespidai,
jūs tiek laiko kariavote,
kad jūsų priešiškumo ištakos bemaž neteko prasmės.
Mūsų neapykanta yra pagrįsta.
Pirmoji išdavystė ir po jos sekę tūkstančiai žvėriškų išpuolių.
Niekas nežino, kas iš tiesų nutiko tą naktį.
Pirmoji išdavystė.
Tespido karalius susituokė su Anakreono medžiotoja.
Dvi augančios Pakraščių jėgos susivienijo santuokoje.
Dabar mokysit mus mūsų pačių istorijos, negyvėli?
Tespidiečių šuo perrėžė jai gerklę jų vestuviniame guolyje.
Taip byloja legenda.
Sakote, kad mūsų istorija - klaidinga?
Istoriją rašo nugalėtojas, bet nepanašu, kad kurie nors iš jūsų būtų laimėję.
Buvo liudininkė.
Vienintelė liudininkė - anakreoniečių tarnaitė, paliudijusi,
kad karalius Trojus an Tarkas vestuvių naktį nusitašė
ir, ištiktas įsiūčio priepuolio, nužudė medžiotoją.
Tarnaitė melavo.
Melo priežastis yra svarbi.
Mirties patale tarnaitė prisipažino.
Tikrasis žudikas buvo Kleonas II-asis.
Pirmasis genetinės dinastijos klonas suprato,
kad planas gali išsipildyti po kelių šimtmečių.
Jis matė, kur gali nuvesti naujasis aljansas,
todėl privertė savo šešėlių vadovą sugundyt tarnaitę, apkvaišint jaunuosius,
nužudyt jūsų medžiotoją ir kaltę suversti jūsų karaliui.
Kam kovoti su dviem prasimušusiomis karalystėmis,
kai galima išnaudoti jų rasinį priešiškumą ir supjudyti jas tarpusavyje?
Klonai jus apgavo.
Bet šiandien, Fondo dėka,
galime sutaisyti tai, ką sugriovė Imperija.
Ne. Dabar su jais nesivienysim, nesvarbu, nuo ko viskas prasidėjo.
Net jei susivienytume, Imperija per stipri.
Dabar turite „Nenugalimąjį“.
„Nenugalimasis“ - tik vienas erdvėlaivis.
Vienas erdvėlaivis gali būti pirmas iš daugelio.
Jei abiejų pasaulių žmonės atsižadės neapykantos dėl jėgos,
kaip padarė vargšai jaunavedžiai,
tada čia rasite mokančių pastatyti daugiau erdvėlaivių.
Tam, kad Planas suveiktų, Fondui reikia trijų atramų,
kaip kad kėdei reikia trijų kojų.
Reikia visų Pakraščių vaikų.
Aš jį taip sukūriau.
Taigi, Hari, žinojote, kad „Nenugalimasis“ bus rastas?
Sveika, Mare. Malonu vėl jus matyti.
Kur Gaalė?
Ji neatvyko į Terminusą.
O kas jūs?
Salvorė Hardin.
Marės dukra.
Aš esu ta, kuri atidarė Saugyklą
ir atvilko tą sumautą erdvėlaivį prie mūsų slenksčio.
Ką gi, Salvore Hardin, regis, jums reikia padėkoti.
O dėl „Nenugalimojo“ paslapties -
jo pasirodymai buvo pirmieji išbandymai, kuriuos daviau savo numatymo modeliams.
Ten, kur kiti matė chaosą, įžvelgiau struktūrą.
Nesuprantu. Mes - ne revoliucionieriai.
Pats taip sakėte per teismą.
Dėl to gal ir pamelavau.
Esu dėkingas, broli Vakari.
Už tai, kad išgelbėjau mūsų dinastiją nuo šnipo?
Aš svarstau, Dieny, jei būtumėt likęs Trantore, nekeliavęs į Mergelės planetą,
ar būtumėt pastebėjęs, kad jis - kitoks?
Jūs ir aš - vienodi. Privalau tikėti, kad būčiau.
Svarbesnis klausimas - ką darysime dabar?
Žinote, ką turime daryti.
Lauk.
Mes vis dar aiškinamės pačią metodologiją,
bet akivaizdu, kad jie senokai pakeitė jūsų nanodalelių režimą.
Jūs - ne vienas iš mūsų.
Jūsų DNR buvo pakeista daugybe būdų.
Atrodote kaip mes.
Kalbate kaip mes, bet…
Ar seniai žinojote?
Kad esu kitoks?
Aš išsprukdavau ir žiūrėdavau jūsų hologramas…
kaip pusryčiaujate,
sėdite sosto salėje.
Skaičiavau, kaip dažnai nusišypsote pavaldiniams,
sėdite sunėręs rankas ar ne,
kiek kartų geriate iš puodelio valgydamas.
Net tada žinojau, kad nesu toks kaip jūs.
Bet norėjau būti.
Ką jūs darysite?
Jūs susimokėte su sukilėliais.
Aš nesusimokiau.
Patikėjote mūsų paslaptis priešams ir pasprukote iš rūmų.
- Ji mane apgavo! - Nes ji prasiskverbė į jūsų širdį!
O kas ją ten įleido?
Pažiūrėkit į mus!
Neturime motinų, tetų ar dėdžių.
Užsiimame seksu su sugulovėmis,
kurių atmintis ištrinama, vos tik mes išeiname!
Nejaugi niekad nenorėjote iš čia išeiti?
Niekad nedusote nuo pirmtakų naštos?
Ar galit nuoširdžiai pasakyti, kad visą gyvenimą tetroškote
būti labai ilgos mūsų eilės dalimi
ir gyventi pagal scenarijų, parašytą prieš šimtus metų?
Visą gyvenimą norėjau vadinti jus „tėvu“.
Bet jūs - ne mano tėvas.
Mes net nesame žmonės, Dieny.
Mes tik… pirmojo Kleono atgarsiai.
Ar iškreiptas atgarsis - originalesnis už tobulą?
Ar jis tiesiog išblėsta?
Taigi, ta priežiūra, viskas, ką čia darėme,
buvo veltui?
Ne veltui, Mare.
Jūsų laikas Terminuse nebuvo iššvaistytas veltui.
Jūs ištrūkote iš Imperijos gniaužtų.
Sutvirtėjote.
Bet Fondo tikslas niekad nebuvo rūpintis žiniomis.
Tikslas buvo rūpintis žmonėmis.
Jūs, pirmieji kolonistai,
turite savybių, būtinų naujos civilizacijos užuomazgoms.
O jūs, anakreoniečiai ir Tespido gyventojai, įgudote išgyventi.
Nors Imperija jus pasmerkė užmarščiai, vis tiek
kartu atstovaujate ateičiai.
Žmonija - nuolat besivystanti istorija,
kurią tūkstančius metų pasakoja begalė balsų.
Bet jau ilgą laiką
tas choras dusinamas ir tyliai naikinamas.
Nes valdant genetinei dinastijai, vietos yra tik vienai istorijai.
Vienam balsui.
Negalime tapti tuo, kuo privalome, jei Imperijai bus leista išlikti.
Tas kelias veda į žmonijos sunaikinimą.
Net jei sutiktume su jūsų likimu, Imperija prisistatys po kelių savaičių.
Jis teisus. Jie jau domėjosi sugedusia ryšio stotele.
Tik laiko klausimas, kada jie atsiųs pastiprinimą.
Imperija čia neatvyks. Dar ne. Tik ne tada, jei manys, kad jūs jau žuvot.
Nuskraidinkite „Nenugalimąjį“ į tolimąją savo žvaigždės pusę,
įjunkite kvantinę pavarą, bet išlaikykite poziciją suberdvėje…
Jo skleidžiama energija iš šalies atrodys kaip megažybsnis.
Megažybsnis nušluotų visą gyvybę šioje sistemoje.
Imperija apima dešimtis tūkstančių pasaulių.
Pavojinga žvaigždė su mirusiomis planetomis tolimame galaktikos pakrašty
neatrodys verta tyrimo, net jei čia kadaise buvo įsikūręs Fondas.
Tai galėtų suveikti. Galėtų.
Jei tik neišklysime iš Pakraščių,
jiems būtume nematomi.
Būtume laisvi.
Būtumėte laisvi,
galėtumėte neskubėti, statyti ir tapti tuo, kuo jums reikia tapti.
Taigi, tu esi šmėkla?
Ko gero, taip.
- Koks jausmas mirti? - Kirai.
Ką? Aš noriu žinoti.
Ką nors matei?
Tai sudėtingi klausimai.
Tada atsakymas - paprastas. Kaip čia patekai?
Kuo tu vardu, sūnau?
Polis. Polis Verisofas.
Na, Poli Verisofai, prieš pat mirtį
nurijau piliulę su milijonais save atkartojančių molekulinių mašinų.
Vadovaujantis mano mirtingumo taisykle, mano karstas buvo išmestas į kosmosą.
Tos mašinos ėmė ardyti mano kūno audinius
į sudedamuosius elementus.
Tada mašinos tuos elementus perdirbo,
sukaupė daugiau medžiagos, ledo, mikrometeoroidų ir taip toliau,
iš kurių sudaryta Saugyklos vidinė struktūra.
Sakote, kad Saugykla nėra vien jūsų kapas?
Saugykla esate jūs?
Jūs visą laiką buvote Terminuse ir mus stebėjote?
Ne. Nebūtų buvę išmintinga man šitiek laiko budrauti.
Tokia izoliacija gali palaužti net stipriausius protus.
Ne, mano pabudimo procesą išjudino anakreoniečiai.
Kai išsiplėtė nulinis laukas.
Reikia laiko sąmonei atkurti, Salvore.
Nulinis laukas tebuvo Saugyklos automatinės gynybos sistemos dalis.
Ar mes tave dar pamatysime?
Tikėčiausi, Poli.
Tai ne pirmoji Fondo krizė ir ne paskutinė.
Jūs išlošėte laiko, bet karas su Imperija - neišvengiamas.
O kol kas atminkite šią dieną. Atsiminkite, ko siekiame.
Žinau, tūkstantis metų gali atrodyti lyg amžinybė,
bet tai - akies mirksnis, palyginus su visa žmonijos istorija,
tas laikas laisvai gali prasprūsti pro mūsų pirštus, jei nebūsime budrūs.
Ne, palaukit! Tai viskas? Tik tiek ir sulauksim?
Pasakiau viską, ko reikia.
O kaip dėl vizijų, kurias man siuntėte?
Vizijų?
Taip.
Šmėkla. Jūs kalbėjotės su manimi nuo vaikystės.
Ir aš regėjau tas vizijas.
Mačiau jus Trantore, erdvėlaivyje.
Jos man rodė kelią. Jūs padėjote man įveikti krizę.
Įdomu.
Na, Salvore Hardin,
kad ir kokias žinutes gaudavote,
užtikrinu, kad jas siunčiau ne aš.
Pasivaikščiokit su manimi.
Žinau, kad žmonės manęs nekenčia, laiko blogu.
Bet mano atsiribojimas,
abejingumas kančiai -
tai ir leidžia man veiksmingai valdyti.
Galaktika tokia neaprėpiama,
problemos tokios didelės,
kad privalau nekreipti dėmesio į individą.
Pažvelkite ten.
Keista našta, kai tau neleidžiama nešti naštos.
Aš su broliais dalinuosi ja tarpusavy, nes esame šeima.
Mes savotiškai vienas kitą mylime.
Esu tikras, jums sunku tuo patikėti.
Ar kada nors galvojate apie savo paveldą, Azura?
Apie žymę, kurią paliksite po mirties?
Vaikystėje norėjau būti geresnis už Kleonus, kurie gyveno anksčiau.
Protingesnis, drąsesnis, visus pakerėti savo teisingumu.
Tačiau bręstant mano troškimai pakito.
Nebenorėjau būti geriausiu.
Norėjau būti tokiu pat. Nuspėjama drąsa, nuspėjamas teisingumas.
Norėjau, kad ir mano sūnus būtų toks pat. Dar vienas Kleonas. Tobulas Kleonas.
Jis - ne jūsų sūnus.
Aišku, kad sūnus.
Jis mano brolis. Taip pat ir mano sūnus.
Aš jį sūpavau kūdikystėje.
Auginau jį taip, kaip jūs puoselėjat augalus šiame sode.
Rūpintis gyvybe - galingas dalykas.
Kodėl visa tai man pasakojate?
Nes iš visų galaktikos piliečių…
jūs išsiskiriate tuo, kad pavogėte iš manęs mano asmeninį paveldą.
Todėl grįžtu prie jūsų paveldo.
Žinau, kad nesate šio sąmokslo smegenys, bet esate jo veidas.
Veidas, sudaužęs mano sūnaus širdį.
Atsekėme jūsų šeimos medį iki jūsų proproprosenelių,
po to nustatėme visus gyvus palikuonis, kilusius iš tų 16-os individų.
Ne tik tiesioginius, bet ir visas tetas bei dėdes,
pirmos ir antros eilės ar dar labiau nutolusius pusbrolius, pusseseres.
Žinote, kiek radome žmonių?
712.
Tada suradome visus jūsų draugus ir meilužius, buvusius ir esamus.
Pirmąjį jūsų pabučiuotą vaikiną, merginą, kuriai dovanojote nekaltybę.
Jūsų mokytojus ir bendradarbius, net ir tuos, kurie dirba čia, rūmuose.
Suradome jų tėvus ir brolius bei seseris. Iš esmės visus jūsų orbitoje.
Iš viso susidarė dar 839 individai.
1 551 žmogus.
Tai - gyvenimų, kuriuose palikote reikšmingą žymę, skaičius.
Trumpai tariant, tie žmonės prisimintų jus po jūsų mirties.
Net ir mums kalbantis
sekame visus jūsų asmeninės socialinės sistemos narius,
dalelyčių spindulys yra nukreiptas į jų visų smegenų kamienus.
Man davus ženklą, jie visi nustos egzistavę.
Štai.
Jų nebėra.
Jūsų paveldas buvo ištrintas, Azura.
Visi ribuliai, kuriuos sugebėjot pasiųsti per visatą,
yra ištrinti.
Būsite laikoma automatizuotoje kameroje ir maitinama intraveniniu būdu,
supančiota, kad nesužalotumėte savęs.
Jūsų jutimai bus apriboti iki gyvenimo pabaigos.
Niekada nematysit, negirdėsit, neužuosit, nejusit skonio ir nebeliesit.
Tačiau būsite sąmoninga.
Ir atsiminsite, ką iš manęs atėmėte.
Haris Seldonas
visa tai numatė ir nieko mums nepasakė.
Maniau, kad būsime čia žlugimo metu.
Maniau, mūsų darbas -
sukurti laiko kapsulę, kurią atvers išgyvenusieji ateityje.
Neįsivaizdavau, kad tai mes pradėsime vykdyti Planą.
Vis dar tiki, kad Imperija žlugs?
Taip.
Vis dar tiki, kad žmonija gali gyventi geriau?
Žinoma, tikiu. Nė vienas savam prote nenori, kad Imperija gyvuotų.
Na, tai kas dabar pasikeitė?
Tas, kad jis ne tik mums nepasakė,
jis mums pamelavo.
Kaip tada, kai vaikystėje nusivesdavau tave į paskaitas,
duodavau spalvotą pieštuką ir liepdavau užsirašinėti.
Jis davė mums tuščio darbo.
Aš juo tikėjau.
Kiekvienu žodžiu.
O jis tiesiog išmušė pagrindą mums iš po kojų.
Kaip, tavo manymu, jaučiuosi aš?
Apgailestauju, kad jis tavęs nepažino.
Nepažino.
Ne tik tai.
Visus šiuos metus maniau, kad su manim kalba šmėkla.
Įtikinau save, kad tai - Haris,
ir pradėjau tikėti, kad išties esu ypatinga.
Bet jei vizijas siuntė ne jis,
tai kas?
Niekas? Mano vaizduotė?
Tu esi ypatinga, Salvore.
Nulinis laukas.
Tai, ką padarei, atskraidinusi „Nenugalimąjį“. Tai viską pakeitė.
Mes išgyvenome…
nepaisant visų sunkumų.
Buvai teisi.
Dabar turime kurti savo planą.
Iš dalies ją gerbiau.
Apgailestauju, kad šitaip baigėsi.
Aš - ne.
Nėra kito žingsnio, tik paskutinis. Ar ne taip sakėte apie ją?
Tik bandžiau jus išmušti iš vėžių.
Akivaizdu, kad pavyko, Sergėtoja.
Norėjau kito žingsnio dėl savo vaiko.
Daugiau nei prieš šimtmetį imperatoriui jis buvo pasiūlytas kaip taikos ženklas.
Siūlau jį vėl…
jums.
Ji jus taip pat gerbė - savotiškai.
Pargabensite ją į Anakreoną?
Ne. Anakreoną atgabenome jai.
Ši gyvašakė - Talino ąžuolo, to paties, iš kurio išdrožtas jūsų lankas.
Mūsų girininkai sako, kad jam gali užtekti užsispyrimo čia prigyti.
Ar padėsite man, Sergėtoja?
Taip.
Po to sekusiais mėnesiais
Pakraščių vaikai, įsiklausę į Hario žodžius,
pamiršo neapykantą ir pasirinko jėgą.
Statyti reikia daugiau jėgos nei naikinti, o Haris norėjo, kad jie statytų.
O dėl „Nenugalimojo“ -
jo kapitonu tapo ne kas kitas, o Hugas Krastas.
Jis nuskraidino erdvėlaivį į tolimąją jų žvaigždės pusę
ir paleido megažybsnį, leidusį Fondui išsilaisvinti.
Kapitone Krastai.
- Poli. - Sergėtoja.
Kaip sekėsi su „Nenugalimuoju“?
Pavyko stabilizuoti pavaras,
todėl artimiausiu metu į žvaigždės centrą nenušoksime.
Kiek laiko užtruks, kol sukonstruosime dar vieną?
Pusantrų metų, ponia.
- Tau patinka kosmose, Poli? - Patinka.
Ir kiek laiko nesiilsėjote, kapitone?
Keturiolika ilgų valandų, Sergėtoja.
Mano teleskopo veidrodis šiek tiek išsiderino.
Kaip manai, gal padėtum jį sutvarkyti?
Bičiuliai, suprantu, apie ką kalbat.
Na, tai kodėl tada mandagiai neatsiknisi, Poli?
Stok!
Palauk!
Jei tai ne jūs, tai tada kas, Hari?
Pamenu šitą.
Jis buvo tavo mėgstamiausias.
Miegodavai su juo lopšyje.
Jei susapnuodavai košmarą, jis sakydavo, kad gali papūsti švilpuką
ir vaiduokliai išsilakstys.
Dažniausiai užtekdavo vien jį palaikyti, kad nurimtum.
Ačiū Dievui. Vaikas su švilpuku - išbandymas sielai.
Jis mane varydavo iš proto, mat dažnai rasdavau jį čia,
dirbdavo, kol užmigdavo.
Iš pradžių jam visai nesisekė gaminti švilpukų.
Bet po kelių šimtų naktų Abasas įgudo.
Jis didžiuotųsi, žinai? Tuo, kad tapai mere, pakeitei jį.
Rinkimai tėra formalumas. Visi žino, kad laimėsi balsų dauguma.
Mama, kas ta mergina iš vandens planetos?
Erdvėlaivyje veikė sėklų banko programa.
Išnešioti kūdikį kosmose buvo nesaugu,
todėl saugojom kiaušialąstes ir embrionus kaip garantą ateičiai.
Pasirinkau kontroversiškos donorės embrioną.
Gaalės Dornik.
Yra pokyčių gimdymo direktyvoje?
Spėjau su ja susipažinti prieš tai, kai jos netekom.
Ji turėjo ypatingą protą.
O tėvas?
Reičis Fosas.
Mačiau juos abu vaikystėje.
Gaalę - šįvakar.
Ir Reičį…
krizės pradžioje.
Ei!
Visą šį laiką maniau, kad išgyvenu Hario prisiminimus.
Bet iš tiesų išgyvenau jų.
Dabar viskas aišku, kodėl esu kitokia.
Aš tave išnešiojau savo gimdoje, Salvore. Tu vis tiek mano dukra.
Žinau. Bet aš ir jų dukra.
Gaalė išsigelbėjo krio-kapsulėje. Kur ji išskrido?
Kelionė buvo neseniai prasidėjusi.
Turbūt kažkur prie Oriono rankos.
Manau, ji vis dar ten, mama.
Manau, tai ji su manim susisiekė.
Manau, kad ji stovi už visų mano nuojautų.
Brangioji, tai nutiko už 40 šviesmečių nuo Terminuso.
Kaip taip galėtų būti?
Nežinau, bet tai ji.
Jei Gaalė buvo kažkuo ypatinga, bet kuo, tai gali paaiškinti, kodėl ir aš tokia.
Tave visada traukė žvaigždės.
Taip, o dabar žinome, kodėl.
Nes kažkas mane traukia.
Mama, turiu pamėginti ją surasti.
Žinau, brangioji.
Aš ir noriu, kad pamėgintum.
Bet reikalas toks, mama. Turiu išvykti dabar.
Man neramu, kad jei dabar neišvyksiu, daugiau nebeišdrįsiu.
Paimk vaiduoklių švilpuką. Ir dar kai ką.
Kai surasi ją, atiduok.
Jis visada turėjo būti jos.
Atsiprašau. Už viską.
Neturiu už ką atleisti, mama.
Buvau ten, kur ir turėjau būti.
„Elgeta“, pabusk.
Taip ir maniau, kad rasiu tave čia.
Velnias.
Norėjai pasprukti neatsisveikinus.
Per gerai tave pažįstu, Sale.
Manau, tave išdavė bučkis į skruostą.
Aš tik nenorėjau, kad skaudėtų labiau nei būtina.
Jei neskauda, tai - ne meilė.
Supratau tai, kai turėjau išvykti iš Tespido, kad kiti turėtų ką valgyt.
Ir niekas manęs nesivijo.
Tai tu vejiesi mane?
Žinai, jei nori, gali skristi kartu.
Skrisčiau, jei tikrai to norėtum.
Bet nujaučiu, kad į šią kelionę turi leistis viena.
Visada žinojau, kad vieną dieną leisi šiai planetai tave nusimesti.
Tik maniau, kad būsiu šalia, kai taip nutiks.
Ar vėliau pyksi?
Niekada.
Pasirūpink mano planeta, gerai?
Pasirūpink mano erdvėlaiviu.
Čia jau nebe tavo erdvėlaivis.
Čia ne mano planeta.
Galaktika didžiulė, Sale.
Ar numanai, kur pradėsi?
Turiu nuojautą.
Nagi. Baigiam.
Skrisk.
Eik.
Viso, Salvore Hardin.
Imperijau.
Jau metas.
Turbūt manęs nekenčiate.
Negalėčiau jūsų nekęsti, Imperijau.
Aš jus myliu.
Nes esate užprogramuota mylėti.
Visa meilė būna užprogramuota, biologiškai ar kaip nors kitaip.
Kai mirtingoji motina pažvelgia į savo naujagimio akis,
jų smegenų bangos sinchronizuojasi.
Imperijau.
Tebūnie prakeiktos jūsų kilnios manieros, berniuk.
Jūs mūsų vos nesužlugdėt.
Atsiprašau, broli, aš…
Jūs ne brolis nei man, nei Kleonui I,
nei kuriam nors kitam Kleonui, žengusiam šiomis nublizgintomis grindimis.
Jūs - iškrypimas.
Jei būtų mano valia, jau būtumėt virtęs pelenais.
Bet, kaip ir pastebėjote,
šį sprendimą priima vidurinis valdovas.
Kol buvau išvykęs,
turėjau progą pasvarstyti apie mūsų dinastiją.
Užmigau viename galaktikos sektoriuje,
o atsibudau kitame.
Kaip bepažiūrėsi, tai stebuklas,
erdvės ir laiko klostavimas.
O po to, Mergelės planetoje
sutikau piligrimus, dirbusius visą gyvenimą
tik tam, kad pereitų druskos spiralę,
mat tikėjosi, kad prieš mirtį jiems bus dovanota vizija.
Man…
Mums metė iššūkį moteris, pareiškusi,
kad negebanti keistis siela - tai siela, pasmerkta stagnacijai.
Tikiu, kad ir pats Seldonas davė suprasti kažką panašaus.
Seldonas buvo pasipūtęs, tuščiagarbis apsimetėlis.
Ir vis tik, broli…
Vis tik…
lankas, kuris negali išsilenkti, ilgainiui sulūš.
Metas dinastijai išsilenkti.
Tik truputį.
Jūs pamišote?
Gal tas šuolis paveikė smegenis?
Todėl jums ir nederėjo vykti.
Visa mūsų imperija remiasi nesugriaunamu pastovumu.
Jei Galaktikos taryba sužinos,
- kad mūsų dinastijos linija nutrūko… - Galaktikos taryba? Jie to nesužinos.
- …mums bus galas! - Galėtume iš to pasimokyti.
- Gal net pasinaudoti nedideliu… - Pasinaudoti?
- Demerzele. - Kaip drįsti pakelt ranką?
- Tu ištežai. - Prašau, neleiskit jiems manęs užmušti.
- Neleisiu. - Tai nesąmonė.
Verčiau išfiltruosiu dar vieną iš jūsų, nei leisiu tarp mūsų gyventi nukrypimui.
Tai mano sprendimas!
Ne, jei jis mus sužlugdys!
Psichoistorija numatė…
Psichoistorija?
Mes - Imperija. Istorija paklūsta mums!
Ne!
Esu ištikima, Imperijau,
visų pirma Kleonų dinastijai.
Ne.
Galit pats atsikratyti kūnu.
Tikiuosi, iki rytojaus pusryčių bus jau paruoštas kitas.
Ką? Kalbėk.
Sukilėlių planai pakenkti dinastijai
buvo įgyvendinti plačiau, nei iš pradžių manėme.
Manėme, kad buvo pataisytas tik Aušrio genas,
po to, kai jis inkarnavosi.
Bet nuodugniau patikrinus
paaiškėjo, kad jie sugadino patį šaltinį.
Todėl visi pakaitiniai klonai…
…nebebus grynos kopijos.
Kada tai nutiko?
Tiksliai nežinome.
Sakote, kad ir aš esu suklastotas?
Galimai.
Taip.
O Vakaris?
Šiuo metu Imperijus yra tikrinamas.
Ačiū, Šešėlių valdove.
Galite eiti.
ŽYDROJI SROVĖ
PO 138-ERIŲ МETŲ
Įskrendame į Sinakso oro erdvę.
ĮSKRENDAMA Į SINAKSO ORBITĄ
Pradėk sugrįžimą.
Prisisekite saugos diržus.
Išlipti iš lopšio.
Išeiti iš jaukių namų.
Jokio saugaus prieglobsčio.
86 982 283.
86 982 331…
86 982 341.
Tik riksmas tamsoje.
Ar mes vieni?
Net jei nesame vieni, ar kas nors pasivargins atsiliepti?
Gerai.
Plaukit šalin.
Ei, girdi mane?
Viskas gerai.
Viskas gerai. Tau viskas gerai.
Ką ten veikei?
Įraše sakoma, kad virš šimto metų praleidai kriobūsenoje.
Aš sudužau.
Ieškojau vieno žmogaus.
Ko?
Tavęs.
Ką?
Aš vardu Salvorė Hardin.
Esu tavo dukra.
Beveik neabejoju, kad jis priklauso tau.
Kartais šoki į nežinią.
Ir kartais kas nors tave pagauna.
Išvertė Sandra Siaurodinė