BASERT PÅ ROMANENE AV ISAAC ASIMOV
- Stoler du på meg? - Skulle ønske jeg aldri hadde møtt deg.
Men det gjorde du, og vi er her nå,
en hel galakse som dreier om handlingene til ett individ, deg.
Raych, Raych...
Jeg tror ikke jeg klarer å gjøre dette.
Og du vet mer enn noen hva som virkelig står på spill.
- Jeg hater det du har gjort mot oss. - Det vet jeg. Det hjelper at du er sint.
Jeg er ikke sint. Jeg...
Jeg er glad i deg.
Jeg vet det også, gutten min.
Gjør det.
Gå rett til kryopoden. Den er programmert for deg.
Og ikke stopp for å ta farvel med henne.
Ikke impliser henne i dette.
Raych.
Jeg drømmer vel fortsatt?
Dette er ingen drøm.
- Hvordan kan du være i live? - Det er jeg ikke. Jeg døde på Befrielsen.
Du lurte dem alle. De tror at du bryr deg om dem.
Men sannheten er at du ikke bryr deg om noen.
Du er bare punkter på et diagram. Det er derfor du vil mislykkes.
For du bryr deg ikke om hvem som lever eller dør.
- Du skulle ikke dø. - Men du forandret planen.
Du impliserte meg fordi du ikke stolte på meg. Hadde du gjort det, ville jeg levd.
Det ble til at de skjøt meg ut av luftslusen som søppel.
Lot meg flyte rundt frosset i all evighet.
Du var ikke søppel.
Nei.
Jeg var sønnen din, og du lot meg dø.
Men hvorfor er jeg overrasket? Vi vet begge at det ikke var første gangen.
Går det bra?
Han har vært beinløs i hundre år.
Hvordan fikk du beina, Hari?
Jeg har sagt at jeg ikke vet det. Jeg ble sendt mot Oonas verden av Kalle.
Du var fanget i Hovedradianten.
Hun viste seg for meg. Sinnet mitt var borte for lengst.
Hun antydet at hun var manifestasjonen av Hovedradianten.
Jeg møtte henne. Hun var i fast form, men hun slo ikke ut som levende på målerne.
Og det gjør jeg?
Ja.
Kroppen min er som i øyeblikket før jeg døde.
Jeg gikk inn i grotten med Kalle. Jeg sto i mørket, vektløs og ventende.
Og så våknet jeg ved siden av deg og kjente tyngdekraften trekke i ryggraden.
Hun klonet deg.
Så etter 150 år har Det genetiske dynasti en rival.
Jeg ser ironien.
Noen ville at du skulle bli levende.
Og etter så mye bry for å gjøre deg selv til en idé.
Se på dette. Jeg plukket opp noen overføringer.
Stiftelsen har spredt seg over hele De ytre regioner.
De selger psykohistorie som magi.
De selger deg. Profeten.
Ikke meg. Ham. Den andre Seldon. Og det måtte jo skje. Folk elsker å knele.
Ankommer Ignis.
Vi nærmer oss Ignis. Hvis du ikke har kapret skipet mitt igjen.
Ignis. Imperiums eiendom for tusen år siden.
Mangfoldig liv, men ingen mennesker siden Imperium dro.
Hvem kaller på oss hvis det ikke er noen her?
Bryter atmo.
- Faen! - Hva?
Negative ioniske partikler har forårsaket omstart av systemet.
Hva betyr det?
At jeg bare har rotasjon. Jeg flyr uten kraft.
- Er det negativt? - Ja.
- Kan du få oss ned? - Hold kjeft.
- Trær! - Jeg vet det!
Kom igjen!
Er du skadet?
Bare litt. Det er en stund siden jeg kjente fysisk smerte. Det er forfriskende.
Kanskje i små doser.
- Kjør diagnostikk. Jeg kommer tilbake. - Hvor skal du?
- Til jungelen. Noen så på landingen. - Hjelp oss å reparere skipet først.
Vi laget mye bråk. Leter noen etter oss, vil jeg heller møte dem utenfor enn her.
Bordingsrampen ble ødelagt. Jeg tar luftslusen.
Du lar det du så i synet ditt påvirke deg. Ikke gjør det.
Det er ikke lett.
De har nok sperret innspillinger av et attentatforsøk.
Og opptak fra Imperiums soverom er utilgjengelig.
- Og angående familien min? - Ingenting, Dominion. Beklager.
Takk, Markley. Vi har snart en ny anmodning.
Forsøket var på Days soverom.
- Jeg må vel komme meg inn og se meg rundt. - Er det den eneste måten?
Liker du ikke at jeg tilbyr min unge kropp for informasjon?
Ikke vær redd, Rue. Jeg tilbyr ikke mer enn jeg velger.
Iblant lurer jeg på hvor den sjenerte og triste prinsesse Sareth ble av.
Hun døde med resten av familien.
Hun vil ha samleie.
Som du håpet. Du vil ha en ekte allianse, ikke en på papiret.
Ja. Alt faller på plass. Men jeg har...
Jeg har blitt vant til deg på det området.
Du er en mann. En imponerende mann på alle måter.
Hun har ikke sett din like.
Nettopp.
Og siden hun foreslo møtet, er hun nok klar. Det trenger ikke å ta lang tid.
Og jeg kan kjenne at du er klar.
- Jeg blir i nærheten. - OK.
Tenk på meg.
- Kom inn, Sareth. Jeg har ventet på deg. - Takk for at du sa ja til dette.
Jeg forstår at romantikk er viktig for unge damer.
Det indre lønnkammeret. Får jeg lov?
Vær så god. Se deg rundt.
Wow. Se på deg. Det er imponerende.
Takk.
Skal det repareres?
Det er mugg. Parasitter.
Det er gammelt. Originalt framstilte det Cleon I,
men det gjenskapes for hver Day for å framheve dens bidrag til Imperiet.
Er det orbitalringene over deg? Veldig dramatisk.
Broren min startet dem. Jeg fullførte jobben.
De er mye mer synlige enn jeg trodde.
De var først ment å være usynlige fra bakken.
Men jeg ville at folk skulle se buene som en bøyle rundt verden.
Innbyggerne må minnes på at de lever bare fordi jeg vil det.
Auraen din. Bærer du den når du er intim også?
Alltid.
Så kraftig innstilt? Hva om du får lyst til...
Jeg vet ikke, få ris?
Kan tenke meg at det er racketer her som vil sette det keiserlige emblem på baken.
Jeg skal få noen laget.
Sengen din er veldig komfortabel.
Det er et gammelt ordtak
om at en konges hode aldri hviler lett på puten.
Jaså?
Jeg tror de kongene trenger bedre puter.
Jeg tror du har fortalt den vitsen før.
Ler du fortsatt av puten?
Nei. Av deg.
Du vil skjønne at når en mann og en kvinne er sammen,
hvis du vil at ting skal passe sammen, må mannen være øverst.
Jeg føler meg dum.
Du vil lære. La oss løfte kjolen.
Knærne dine?
- Nei. - Hva er det du...
Nei, jeg fikser det.
Det er tåa mi. Greit. Jeg fikser det.
- Skal jeg... - Ikke snakk.
Du har gjort dette før.
Ikke helt på denne måten.
Jeg vet at du hadde en elsker som ble drept i ulykken som satte deg på tronen.
- Du vet mye om min families siste dager. - Du vil ikke til sengs med meg.
Jeg vet hvorfor du er her. Jeg ble nesten drept i dette rommet.
Var det dette rommet?
Jeg så deg smyge deg rundt mens du forestilte deg alt,
for å finne ut hvordan de mislyktes. Du skulle vel ønske de hadde klart det?
Kanskje du mener at det ville vært rettferdig.
Kanskje du betalte for det resultatet.
Ja! Jeg prøvde å finne ut hvordan de kom seg inn.
Ikke fordi jeg hyret dem.
Fordi jeg vil finne ut om det er trygt å bo her.
Har du engang prøvd å tenke på ting fra mitt ståsted?
Vet du engang hva et annet ståsted er?
Hvordan skulle du kunne det? De som står deg nærmest, er deg.
Tror du ikke jeg kan holde deg trygg?
Jeg snur opp ned på Trantor. Jeg skal finne forræderne...
Du har lett i dagevis uten å finne noe. Beklager, Imperium, jeg er ikke beroliget.
- Avslår du frieriet, så si det nå! - Og undertegne min egen dødsdom?
Finn forræderen og sverg på å gjøre det trygt, så sier jeg ja.
Selvfølgelig kan jeg det. Det sverger jeg!
- Da sier jeg ja! - Gå nå!
Hørte du alt sammen?
Nei. Jeg gikk ut tjenerinngangen.
Hun tror jeg drepte familien. Jeg anklaget henne for å prøve å drepe meg.
- Det ble opphetet. Vi er forlovet. - Mine lykkeønskninger.
Og drapet på familien hennes, det er ingen spor til deg.
- Det sørget jeg for. - Vi må være varsomme med henne.
Hun er smart og kan finne på å legge egne planer.
Den kommende keiserinnen er heldigere enn hun fortjener.
Og du er ikke tilfredsstilt.
30 ÅR TIDLIGERE...
Takk, Imperium.
Kall meg Cleon.
Det liker jeg.
Du er lekker. Hvordan ble du så deilig?
Jeg spiser mye salt, Cleon.
Jeg er krydret.
Hva heter du?
Rue. Rue Corintha fra Dominion.
Vakkert navn. Vakker person.
Jeg demper effekten i tilfelle du vil bite tilbake.
Fantastisk.
Kan vi gå tidligere? Til da du valgte meg i Gossamer Court?
Det begynner å bli veldig interessant her i nåtiden.
Vi kommer tilbake til det. Ventingen er halve moroa.
Greit. Tidligere på dagen, da.
Dette er satt sammen fra mange linser i Gossamer Court.
Og der er du.
Jeg tror de prøver å få din oppmerksomhet. En av dem er nær ved å forstue noe.
Tragisk.
Og hva gjør du for å få noens oppmerksomhet?
Jeg? Jeg nekter å se opp fra spillet.
Har det den virkningen du vil?
Jeg ser bare føttene dine, så jeg er usikker. Men ertingen er lovende.
Jeg husker det. Minnet mitt slutter like etter det.
Og nå kan du gå tilbake til sex-en.
Merker du at det er borte? Minnet?
Nei.
Jeg grep etter hånden din, og så var jeg på en transport hjem
med et bitemerke på skulderen og en full bankkonto.
Alt virket riktig, som om ingenting manglet.
Jaså?
Jeg så for meg et underlig tomt sted som virket som...
...som en bomullsdott i tankene.
Jeg tenkte at siden du har muligheten, ville du...
Redigerer du aldri egne minner?
Jeg ser for meg at en keiser fjerner øyeblikk han velger å glemme.
Men de kan ikke være tapt for historien.
Nei, de vil være i memoriumet sammen med mine vanlige rapporter.
Men det er en fascinerende idé.
Hva?
En slutt på anger.
Ville du gjort det?
Aldri. Jeg setter pris på anger.
Jeg vil huske utsikten fra fjellet.
Selv om det betyr at jeg også må huske fallet.
Du er heldig som kan stole på minnene dine.
Du mestrer ikke helt kunsten å snike deg innpå bakfra.
Det var bra. Du burde tenke på...
Slipp den.
Opp med hendene. Ta av deg masken.
Hei, Sal.
Nei. Du må være død nå.
- Er du skuffet? - Nei, men...
Men du er deg selv lik. Du får en gave, og du er utakknemlig.
Beggar fortalte at du gikk inn i kryosøvn.
Ingenting for meg på Terminus, så jeg gjorde det samme.
Jeg ga deg kommandoen, men hun er fortsatt kodet til meg.
Jeg stilte inn kryopoden på synkron våknesyklus med Beggar.
Når du kom tilbake til verden, ville jeg også det.
Men hvordan kan du være her?
Du har reist rundt hele denne kvadranten, Sal.
Fant sporet ditt på Oonas verden.
Jeg kom til Ignis en halv dag før deg.
Og med ett kunne jeg høre den søte stemmen din igjen.
Unnskyld.
Jeg mente ikke å være så kald angående Salvor og synet.
Jeg får det ikke ut av hodet,
så det nytter ikke å be meg slutte å tenke på det.
Hjelp meg, eller la være å si noe.
Hele premisset for psykohistorie er at ingenting er hugget i stein.
Alle synene mine har blitt virkelige.
På Synnax drømte du at en stor bølge slo over deg.
Det gjorde den ikke. Du er her.
Så hvordan vet vi hvilken handling som vil stoppe Salvors skjebne?
Det kan vi ikke. Og om vi kunne, burde vi det?
Du vil at jeg skal gi henne opp fordi du ikke klarer å bry deg om annet...
Hun er Raychs barn også.
Det betyr at hun er barnebarnet mitt.
Hadde jeg visst...
Ville du ha gjort det annerledes?
Jeg vet ikke. Jeg vil gjerne tro det.
Men et embryo er noe helt annet enn en faktisk person.
Vi hadde ikke bestemt oss for om vi ville ha barnet.
Han visste at han ikke ville være her. Vi begge ville det.
Du har denne tiden med henne nå. Ikke alle får det.
BEGGARS DØRKONTROLL
- Gaal, hvor er Hovedradianten? - I cockpiten. Hvordan det?
Hun smiler.
Gjem den. Ikke fortell meg hvor.
Gjør det nå.
Salvor, identifiser den fremmede du tar med til skipet vårt.
Det er egentlig mitt skip.
OK.
Hugo Crast, fra Terminus.
Han er fyrtårnet mitt, som jeg fortalte om.
Litt mer enn et fyrtårn.
Åpne luftslusa.
OK.
LÅS
Hari, åpne døra.
Åpne, Hari.
BEGRENSET ADGANG
GODKJENT ADGANG
Hugo, hvor høy er du?
Litt under to meter.
- Beggar- opptegnelsene sier 1,81. - Hva er det du gjør?
Beggar sier at vekten din er tre kilo feil.
Tuller du? Det kunne jeg svettet av meg i jungelen. Åpne.
Det er ikke Hugo.
Hari, tre kilo er ingenting. Det er noen øl.
Det er masse, og Hugos stemmer ikke.
Det kan være utstyret hans.
Jeg har overstyrt systemene. Du kan ikke åpne.
Dr. Seldon, det er meg, Hugo. Jeg var der under den første krisen.
Det var jeg som hentet thespinerne. "Hurra for Hugo." Husker du alt det?
Han gjør ikke det.
Hugo er en av oss. Dette er hans skip.
Hans? Et thespinsk skip? Da er han genetisk kodet i systemet.
Det stemmer. Beggar kjenner ham.
Overfør kontrollen til ham.
Jeg kan ikke. Han ga meg permanent kommando.
Jeg tilbakestilte innstillingene til de opprinnelige.
Hvis du ikke åpner, gir jeg ham kommandoen.
Salvor, vent.
Gjør det.
Beggar, start protokoll.
Overfør skip til Hugo Crast.
BEGGARS PERIMETERSKANNING
Nå kan han åpne selv.
Åpne.
Hari, vi har et problem.
Salvor, pass opp!
Deaktiver skipets eksterne våpen, ellers dreper jeg henne.
Hari!
- Salvor! - Gaal!
Avtenk dem.
Så dere er forlovet.
Han mistenkte at jeg var en fare. Jeg måtte roe ham.
Og som du har sagt, å bli trukket nærmere tronen, har sine fordeler.
Angriperne kom seg definitivt inn på soverommet.
De brukte sverd, og fresken bak sengen fikk blodsprut på seg.
Han spiste middag med oss kvelden etter.
Er det mulig? Kanskje han ble erstattet likevel.
Markley, vi må vite hva som skjedde i rommet.
Ingen kan få tak i opptakene.
Imperium får minnegranskinger, akkurat som konkubiner og de andre ved slottet.
Og de beholdes evig.
Nedlastingene oppbevares et sted som heter memorium.
Kan du komme inn?
Ja. Men en Cleons minner? De vil aldri frigi dem.
Kanskje ikke Days minner.
Men noen stelte sårene hans.
- Claviger? - Kurator Yartell. Ordre fra Imperium.
Day ønsker minnegransking fra asclepiumet. Jeg har dato og tidsramme og lagernummer.
Gi meg det.
Attentatforsøket.
Han burde ha dem alt.
Jeg håper noen holder orden på ordrene.
Han har gått gjennom alt vi har den datoen
- ned til tredje kokkeassistent. - Jeg følger ordre.
Takk, kurator.
Jeg er bekymret, Demerzel.
Sier du at bare Day har tillatelse til å endre minnene sine?
- Det stemmer. Eller dine eller Dawns. - Det kan ikke være riktig.
Vi bør ha felles autoritet.
Dere hadde det før. Men etter angrepet var Day mistenksom mot dere begge.
Men han så skanningene. Han vet at vi er uskyldige.
Likevel holdt han sin nye enemakt klemt inntil brystet.
Om Day fjernet minner fra meg eller Dawn, hvordan ville vi noensinne visst det?
Minnene dine er bevart i memoriumet.
Og minnene mine er uforanderlige. Så det er to backuper hvis det er noen spørsmål.
Jeg ville ikke visst å spørre.
Jeg ville ikke følt at noe manglet.
Hvis broder Day gikk til et så drastisk steg, ville han fortalt meg det.
Og som du vet, må jeg alltid gjøre det som er best for Imperium, ikke bare Day.
Jeg ville fortalt deg det, broder Dusk.
Jeg vil alltid være her, som jeg alltid har vært.
Broder Day legger mye på sine skuldre.
Takk, Markley.
Spill det.
Om vi ikke kan se sverdhogget, la oss se hvem det traff og hva de gjorde med det.
Et nanotoksin er påført med et blad.
Vi har 12 sekunder før ødem fører til hjernestammedød.
Gi meg den.
- Et halvt hode. - Det er umulig.
- Det er Demerzel. - Jeg ser maskineri.
Trantor hadde maskinfolk for tusener av år siden.
Alle borte. Forbudt.
Jeg berørte hånden hennes. Den var varm og levende.
Det er ikke blod.
Men hva det enn er, ville det sprutet.
Hun var i soverommet med ham.
Og hun er en robot.
Jeg visste at vi ville ende her da Day ba oss forlate tronsalen.
Han tar valg. Han sender ut oppviglende generaler på oppdrag.
Og nå har han fjernet denne makten.
- Så visst ikke som han ville. - Jeg har aldri snakket med ham.
Ikke jeg heller. Har aldri hatt ydmykhet nok til å innrømme at jeg trengte det.
Skal vi se.
Hva om korrigeringene av genomene ikke var nok
- til å få håndavtrykkene til å matche? - Ikke si det.
Hvis han får vite at vi ikke lenger er skapt i hans bilde, dreper han oss.
Vær stille.
Cleon, vi står foran deg.
Sønner, brødre, selv, for å søke audiens med det ærede minnet
om kilden til det vi alle er.
Våre hender forteller våre historier, og det er din historie.
Hør vårt spørsmål.
Det er sikkert håndflaten min.
Jeg er Cleon Is minne. Hvem henvender seg til meg?
Det er oss. Den 16. og 18. eksponent av ditt vesen.
Vi takker deg for våre liv.
Still spørsmålet, brødre.
Broder Day har tatt enemakt for å redigere minnene våre,
og vi har ikke autoritet til å finne ut om han har gjort det.
Er det i samsvar med ditt design?
Er det uenigheter mellom dere?
Han tar for mye makt.
De tre sider av Imperium er i ubalanse. Vi må kalibrere på nytt...
Nok.
Dere er én mann.
Hvis dere er blitt splittet, vanærer dere meg og min plan.
Å være forent er deres naturlige tilstand.
Å misunne Day er å misunne dere selv.
Genetisk er vi identiske.
Men av karakter må vi regne med variasjoner. Og denne Day
lar vår dominerende side bli...
Jeg kjenner min egen karakter og deres mange toner.
De er gjort rede for.
Hva mener du?
Dette angår dere ikke.
Hvordan kan du si det?
Laget du ikke dette grensesnittet så vi kan be deg om hjelp?
Jeg er her for å gi dere det dere trenger. Ikke noe mer.
Drømmen lever videre i dere.
Fordi du holdt den levende i deg.
Kurator, vi vil se data om minnelagrene våre.
Hvor store er filene våre?
Jeg visste ikke at Imperium var interessert i metadata.
Fant dere ikke det dere lette etter sist?
Nei.
Greit. Jeg må sjekke det.
Mens du er i gang, kan du finne det samme for alle Cleoner.
- Da har vi noe å sammenligne med. - Alle? Hvor langt tilbake?
Hele veien. Det har vært bare 18 av oss.
Du klarer det.
Jeg trenger et øyeblikk. Vent til venstre.
Dumme frekkas.
Jeg burde få tomlene hans kuttet av.
Får du følelsen av at vi ikke er kongen på haugen her lenger?
Tror du... Jeg mener...
Vi er vel ikke i fare? Vi er Imperium.
Husker du hvem han var?
Keiser Algren? Før-Cleonsk.
Ja. Se på penselstrøkene. Grønt på halsen.
Lagt til etter at han døde, som en fotnote. Hva symboliserer den?
Det er en gravert stripe.
Det betyr en sviker. En forræder. Han ble henrettet for høyforræderi.
Vi er mange, men vi er dødelige.
Og jeg skulle ha forutsett dette. Jeg skulle ha forutsett alt.
Og Day?
Day ville skrive seg inn i historien på den ene eller andre måten.
Og det var
små konflikter i min regjeringstid, noe som ikke hadde skjedd på hundrevis av år.
Og jeg tok meg ikke av noen av dem.
Demerzel pasifiserte galaksen for meg.
Men selv som ung gutt skammet Day seg over meg for det.
Han spurte om hva historien ville kalle meg.
Så visst ikke fredsskaper eller erobrer eller engang forræder.
Du er ikke død ennå. Ettermælet ditt er ikke bestemt.
Når en mann er gammel, bryr han seg ikke om hva han husker.
Han bryr seg om hvordan han blir husket. Og til slutt er vi alle bare minner.
Kanskje Day gjorde deg en tjeneste da han ga bort stolen din.
Nå kan du få det jeg alltid ville
- Hva ville du ha? - Det alle unge menn vil ha.
Et liv.
Kjærlighet.
Jeg var så vakker.
Imperium.
Forlat oss.
Syttiåtte?
Mitt totale katafyl av minner.
Hva er tallet mitt?
Tjueni.
La oss se på de andre Cleonene.
Det er 89, 87, 82,
83, enda en 87.
Det er betryggende.
Ser ut som jeg kommer til å nå gjennomsnittet når jeg blir...
- Hva? - Hva er det?
Hadde Cleon I 213 katafyler av minne?
Han var jo unik.
Det gir mening at han hadde mer livserfaring.
Det gjør det.
Men så mye mer?
Hadde han et så fullt liv?
Eller mangler det noe i våre?
Hva skal vi gjøre?
Overhodet ingenting inntil jeg kan skaffe oss en fordel.
Salvor?
Er alt i orden?
Fysisk? Ja.
- Instinktene dine stemte. - Ikke særlig betryggende.
De tok våpnene mine.
- Da er vi fanger. - Hvis fanger og hvor?
Alt dette er fra før Det genetiske dynasti.
Keiser Kandar V, sommerpalasset hans. Sikkert etterlatt til å råtne av Cleonene.
Det er ingen vakter.
Snodig for et fengsel.
Hører dere det?
- Vi må gå den veien. - Jeg hører ingenting.
Det gjør jeg. Stemmer. Hvisking.
Kommer der oppefra.
Jeg er Tellem Bond, sjuende inkarnasjon av Pa'a,
gudinne for lys, visdom, flygende skapninger og evighetens andre kammer.
Pa'a ønsker velkommen. Gjør hennes tegn og erklær hvem dere er.
Gudinne, jeg er Hari Seldon fra Streeling University.
- Dette er kollegene mine. - Kan de ikke snakke for seg selv?
Gaal Dornick fra Synnax.
Salvor.
Velkommen, Hari Seldon, Gaal Dornick
og Salvor Hardin fra Terminus.
Dere er våre gjester.
Gaver flyter iblant mot strømmen.
Mat fra en gud til en mann.
- Takk for gjestfriheten, gudinne. - Hvordan vet vi at den er trygg?
Jeg kunne drept dere mens dere sov. Ville jeg vekket dere for å forgifte dere?
Jeg lurer på hvorfor du slo oss ut.
Jeg lever avsides. Jeg får ikke mange gjester.
Jeg måtte vite intensjonene deres. Men hvis dere føler dere fanget,
føler du deg tryggere med denne?
Jeg føler meg bevæpnet.
Du ser hardt på en gudinne, Hari Seldon av Streeling.
Unnskyld. Det er bare det at solen skinner så sterkt over deg.
Pa'a er gudinnen for lys.
Ja. Og selv så klart som solen skinner, virker det som du ikke kaster skygge.
Legemliggjørelsen din er ikke særlig legemlig, gudinne.
Kan lederen avslutte dette spillet?
Den ekte Tellem Bond, antar jeg.
Jeg tenkte nok at du ville merke det.
De mentalt ufullstendige kompenserer med andre sanser.
Jeg beklager. Jeg ville studere dere uten at dere studerte tilbake.
Etter litt tid med oss vil dere forstå hvorfor vi er forsiktige.
Hva bringer dere til vår verden?
Et instinkt.
Det er som om noen roper til oss. Hører du det?
Ja.
Mener du en stemme? Stemmen min?
Det er sånn det skal være. Vi er et fristed,
og dere hørte velkomstmeldingen vår.
Dere to hørte den fordi dere er som oss. Dere har alle sansene deres.
Noen kaller det mentalics, men jeg foretrekker "seende".
Jeg var den første som kom.
Jeg tenkte at Ignis kunne være et fristed for andre seende, så jeg kalte på dem.
Som et fyrtårn for passerende skip. Men jeg låner bildet ditt.
Jeg forestiller meg alltid jernspon som trekkes til en magnet.
- Eller en møll mot flammen. - Ikke like farlig.
Uansett. Da vi hadde funnet hverandre, var vi trygge og sterke.
Telepatiske med ulike evner og talenter.
Den triste, lille gudinnen var deg som barn.
Evnene mine ble feiltolket som guddom, en feil som nesten kostet meg fornuften.
Ikke tilbe barn. Det er ikke bra for dem.
De fleste hadde det verre.
Forfulgt i våre hjemmeverdener, flyktet de før de ble drept.
Se på Lorons brennmerker.
Josiahs arr.
Du vet vel hvordan det er, Gaal?
Rømme før de kan drepe deg.
Jeg ser de små arrene, en del av flukten din.
Er det ironisk å være seende, men usett av guden din?
Jeg ser deg, selv om guden din ikke gjør det.
Og du, stående på den kalde randen av samfunnet som du desperat vil passe inn i.
Du leser oss.
Sinnene deres er klare som vann.
Det dere har mistet. Menneskene.
Jeg beklager at vi måtte bruke bildet av mannen din, Salvor.
Du er mye mer sentimental enn du gir inntrykk av.
Ja, han kysset meg. Faen ta deg for det.
Jeg trodde ikke at det kom til å skje. Jeg beklager.
Men du er sintere for å bli kalt sentimental.
Jeg liker deg.
Det var du som lot som du var Raych, som var i hodet mitt.
Hari Seldon er berømt og allment kjent død, og vanskelig å lese.
Du måtte tenke på din død og gjenoppstandelse
for at jeg kunne forstå hva som skjedde.
Gjør du det? Hva skjedde?
Aner ikke. Hari er veldig tåkete inni seg.
Men jeg ser at du har en plan.
Og du tror at dette stedet og mine seende er en del av det.
Det stemmer, og det er de.
Kom til meg i morgen, så diskuterer vi det.
Det er stressende å ha dere alle her når dere tenker så høylytt.
Folket mitt trenger å hvile.
Hvor mye leste du i tåken min?
Nok, kjære.
Hva er det?
Mener du denne?
- Jeg tror den kalles Hovedradianten. - Ja, det er den.
De prøvde hardt å la være å tenke på den.
Jeg hørte Hari be Gaal gjemme den.
Jeg skal finne den og knuse den.
Det vil ikke bli noen Andre Stiftelse.
Tekst: Evy Hvidsten