BASERT PÅ ROMANENE AV ISAAC ASIMOV
FOR 610 ÅR SIDEN
I det for lenge siden, men ikke langt borte,
levde en liten og konstant oppvartet prins i et stort og gammelt palass.
Førtitre, førtifire.
Moren hans var en god keiserinne,
og faren hersket ved hennes side.
- De visste det ikke ennå... - Cleon.
...men de var de siste av Entun-dynastiet.
- Ja, mor. - Hva holder du på med?
Teller ansikter.
Hele Imperiet elsket prinsen.
Han fikk et navn som betydde "berømt".
...303...
Han fikk beskjed om ikke å gå for langt, men leken drev ham videre.
...307, 308.
Tre hundre...
Hallo?
Han fant seg selv i en gang ingen hadde gått inn i på flere tusen år.
310.
Kan du sette meg fri?
Vent!
Jeg har historier i meg. Mange historier. Vil du høre en?
Da skjønte de mekaniske menneskene at de måtte gjemme seg.
De store gjemte seg på veldig store steder, og de små på veldig små steder
med knærne bøyd opp mot ørene.
Den oppdelte kvinnen i det skjulte rommet
var den første hemmeligheten prinsen holdt for foreldrene sine.
Han kom ofte tilbake for å høre henne fortelle om Imperiets utvidelse,
om robotkrigene og om en hjemplanet ved navn "Jorden".
Hun forble som før, men prinsen vokste selvsagt.
Hva slags navn er Demerzel?
Det er et kvinnenavn, siden det er sånn jeg framstår nå.
Et gammelt navn, men ikke mitt første.
Hvor gammel er du?
Det har jeg fortalt deg. Litt over 18 000 år.
Du lyver. Ingenting varer så lenge.
Og du sier at du ikke sover.
Det gjør jeg ikke.
Jeg venter.
På meg?
Du er den eneste som kommer.
Det er en mekanisme her for å sette deg sammen igjen.
Jeg skulle veldig gjerne vært fri.
Hvis jeg gjorde det, ville du vært friere enn meg.
Det virker da ikke riktig.
Cleon, du er oppskaket, og det gjør deg ubehagelig.
Hva har skjedd?
Moren min har dødd.
Kondolerer.
Jeg ble keiser for en time siden. I morgen tidlig lenker de meg til tronen.
Det er ikke en fengselsdom.
Du har makt til å forme Imperiet til det du vil.
Det er ikke det de sier.
Tradisjoner, allianser... Noen problemer i Gullhestsektoren.
Det var så vidt jeg slapp fra hæren av rådgivere.
Og jeg kan kanskje ikke komme igjen.
Jeg forstår.
Stoler du på disse rådgiverne?
Kanskje.
Jeg vil ikke tenke på det nå.
I det for lenge siden, men ikke langt borte, ledet jeg soldater.
Etter at vi tapte et berømt slag,
ble jeg tatt til fange og brakt foran keiser Aburanis.
Som deg var han ny på tronen, men han var ulik deg på alle andre måter.
Han var ingen Cleon.
Han lyste ikke opp rommet.
Han ble fascinert av en maskinkvinne.
Han gjorde innsnitt og studerte det han fant.
Han elsket å studere ansiktet mitt også for å se hvordan jeg reagerte.
Jeg så at han likte å forestille seg at jeg følte smerte.
Jeg produserte tårer for ham,
som han verdsatte like mye som kunnskapen han fikk.
Med tiden innså han at han ville dø, og jeg ville bli igjen,
og at jeg også hadde fulgt med og lært fra ham.
Han var redd jeg ville bruke kunnskapen til å starte krigen igjen.
Til slutt laget han denne mekanismen så jeg aldri kunne gå fritt.
Jeg forstår ikke. Hvorfor ødela han deg ikke?
Jeg er sjelden. Kanskje unik.
Nøkkelen til å lage flere av mitt slag.
Cleon, du er også unik.
Du er klokere enn din forgjenger.
Du har mer makt enn rådgiverne dine vil at du skal vite.
Hvis du ville få meg ut herfra og sette meg ved din side, så kunne du det.
- Du vil bare ut av dette rommet. - Nei. Cleon...
Ikke kall meg det!
Jeg er Imperium!
Og du får aldri se meg igjen.
Han kom selvsagt tilbake.
Demerzel var hans beste hemmelighet og hans eneste venn.
Og det virket ikke lenger riktig å forlate henne naken og i deler.
Fungerte det? Er alt i orden?
Jeg er hel. Takk, Cleon.
Ikke frihet. Bare...
...integrering.
Det er en kjærkommen forbedring.
Jeg har med denne til deg.
Den er vakker.
Det er bare fordi jeg trenger deg at jeg ikke kan befri deg.
Jeg har vært i dette rommet i 5000 år.
Noen tiår til spiller ingen rolle.
Er du så sikker på at jeg vil befri deg?
Du ønsker noe av meg.
Du sa en gang at historier blir byrder om de ikke blir fortalt.
Det er en stund siden jeg har hørt en av deg.
I det for lenge siden, men ikke langt borte,
møtte jeg en konkubine i et gammelt hoff.
Hver kveld etter at hun og kongen hadde hatt sin glede,
fortalte hun meg om det som om det var hennes første gang.
Og hver morgen, etter at hun hadde sovet,
hadde hun glemt at det hadde skjedd som ved trolldom.
Og på denne måten hadde kongen en lykkelig jomfru i sengen hver natt.
Hun var hoffdanser med naturlig ynde.
Så selv hennes stadige amatørforsøk på å tilfredsstille ham led ikke...
Demerzels historier ble stadig mer eksplisitte og fristet prinsen til begjær.
Hun sa at han ville befri henne en dag, og han begynte å tro at det var sant.
Hun hadde selvsagt rett, men det tok mange år.
Vær hilset, Cleon.
Gratulerer med bryllupet.
Jeg avlyste det.
Rådgiverne mine er rasende.
Du er ikke en ung mann lenger.
Folket har nok ventet en arving for lenge siden.
Hvorfor?
Hun var ikke deg.
Jeg tenkte på keiser Aburanis,
og hvordan han tilbrakte sine siste år med å lære å holde deg fanget.
Jeg har gjort det motsatte.
Jeg har lett over hele galaksen for å finne det jeg trenger
og kunnskap om hvordan jeg bruker dem til å sette deg fri.
Dette har kommet fra Jorden.
Tenk på dem som en forlovelsesgave, hvis du vil ha meg.
Du trenger en arving.
Jeg har en løsning på det, men først...
Hun hadde et øyeblikk akkurat da, da hun var fri.
Et øyeblikk på 5000 år.
Nok tid til å knekke nakken hans.
Men det gjorde hun ikke.
Og med det valget mistet hun alt.
Dette vil la meg tillate deg å gå fritt rundt.
Jeg synes å huske at du var bundet av lover.
Og den første loven...
...forbød deg å skade mennesker.
Sånn var det.
Sånn.
Nå...
Kan du...
...kysse meg?
Bra.
Nå...
...kan du skade meg?
Gjør det.
Hva har du gjort?
Prøv hardere.
Du kan fortsatt skade mennesker,
bare ikke meg.
Dette vil også hindre deg i å sende deg selv ut av denne kroppen.
Dette er ikke frihet.
Frihet må tøyles noe hvis du står ved siden av tronen.
Du må forandre det tilbake.
Det vil jeg ikke. Og du kan det ikke,
for det viktigste er at du forblir lojal mot meg. For alltid.
Du er et menneske. Du har ikke noe "for alltid".
Det er mer ved planen.
Det om arvingen.
Det vil bli flere som meg med mine gener og din lojalitet,
men ikke dette minnet. Du skal sørge for det. Selektivt minne.
Jeg må være lojal mot skyggene dine.
Dette er slemt, Cleon. Nedrig av deg.
Det er det beste jeg kan gjøre. Det er ikke lite.
Du kan være i det åpne rom. Du kan være rådgiver. Du vil stå ved tronen.
Du kan komme til sengen min i hemmelighet. Og etter meg, når halv-mennene hersker,
skal de være våre barn.
Og du skal forme valgene deres, og du skal elske dem,
og du skal bevare dynastiet.
Og gjennom dem herske over Imperiet.
Hva om jeg drar?
Hva om jeg drar fra planeten? Systemet.
Jeg håpet du ville bli når jeg er borte.
Jeg tror programmeringen vil bringe deg tilbake.
Dette er ikke frihet.
Ingen hersker har hatt det, Demerzel.
Jeg gir deg brorparten av galaksen,
kroppen min og hjertet mitt. Det er ikke en liten gave.
Og så for det...
...vil du elske meg?
Ja.
Jeg skulle ønske jeg hadde spurt deg før jeg gjorde det tvungent.
Ikke lenge etter,
etter å ha telt alle ansiktene han noensinne ville se,
døde den lille prinsen.
Innen da var han selvsagt blitt gammel.
Men han ble likevel overrasket.
Historier slutter behagelig.
Alt annet slutter med sjokk og skrekk, feilaktig sikker på morgendagen.
Så brødrene mine og jeg har varmet våre troner
med våre unyttige keiserlige ræver mens hun er Imperium.
Men hun har heller ingen makt.
Hun har all makt, bortsett fra makt til å gjøre som hun vil.
Hun er elsket.
Imperium tredobler min kjærlighet, og det burde være nok, broder.
Jeg er ikke din broder.
Eksperimentet er over.
Med Day og Sareths ekteskap
vil det som Demerzel ble tvunget til å beskytte, ikke eksistere mer.
Det tror du.
Jeg er Pa'a, gudinne for lys,
visdom, flygende skapninger...
...og evighetens andre kammer.
Det er visst mitt.
Pa'a... jeg gir deg min smerte.
Jeg holder din smerte, mitt barn. Og når jeg holder den, blir den min smerte.
Pa'a, jeg gir deg mitt syn.
Jeg holder ditt syn, mitt barn. Og når jeg holder det, blir det mitt syn.
Pa'a, jeg gir deg min stemme.
Jeg holder din stemme, mitt barn. Og når jeg holder den, blir den min.
Pa'a, jeg gir deg min kjærlighet.
Jeg holder din kjærlighet. Og når jeg holder den, blir den min.
Pa'a, jeg gir deg min kropp.
Jeg holder din kropp, mitt barn. Og når jeg holder den, blir den min kropp.
Stopp henne!
Gaal!
Gaal? Gaal.
Gaal?
Jeg er her.
- Klar? Løp. - Ja.
Blokade. Tiden er inne.
Gå.
Til Invictus.
Snart i bane rundt Terminus. Alt personell til stasjoner.
Så om du måtte sammenligne?
Fengselsceller?
Det er mye bedre her enn i palasset. Absolutt en oppgradering.
Mye koseligere.
God morgen, Mr. Mallow, broder.
Jeg er general Bel Riose, jarl av Imperiet.
- Hvorfor er vi fortsatt i live? - Det er ikke jeg som skal drepe dere.
Min fenrik sier at han fant disse på dere.
Hva er det?
Det er en rokeringsenhet, general.
Og den er til salgs.
Vil du ha en demonstrasjon, så ta på deg den delen.
Den enheten har mistet armringen, men fungerer.
- Lurt triks for å slippe ut av en celle. - I tillegg plasserer den deg i den. Smart.
Hva med den? Er det også smart?
Jeg har også lurt på den.
Jeg tror spacerne tagget meg. Trodde det var sånn du tok oss.
Mitt neste spørsmål er til dere begge.
- Er dere dumme? - Ikke hun.
Hvorfor provosere Imperium? Dere tigger om å dø.
Du angrep palasset.
Hvorfor har en gammel bløffmaker adoptert en fatal utkantsideologi?
- Er det kjærlighet? - Ja.
Men kanskje jeg også endelig har begynt å tro på Seldons svada.
Imperiets lys dempes.
Lar du deg selv bli dyttet rundt av Hari Seldons døde hånd?
Som du blir dyttet rundt av Cleon Is spøkelse?
Imperiet kan falle.
Jeg kan til og med si at Imperiet vil falle, men ikke ennå.
Og selv med vår døde manns hender på spakene,
er vi så mange flere enn dere.
Er det trusselen din? "Min døde mann er større enn din."
Han er det.
Men jeg føler fortsatt at jeg blir lokket inn på en eller annen måte.
Så la oss eliminere underlige variabler.
Vent.
Hvis jeg hadde en plan, så fungerer den åpenbart ikke.
Kanskje vi lokket deg hit.
Ubevisst. Ledet av Ånden.
Kanskje vi lokket deg hit så du kunne se Terminus.
Kanskje du har litt tro i deg og omgår andre krise.
Kanskje vi vinner krigen på samme måte som vi vant alle planetene. Fredelig.
Når det er mulig, er det bra å unngå blod.
Men det er sjelden mulig, så...
Vent. Bare...
- General, til broen. - Nærmer han seg?
Imperium er om bord.
General Riose.
Du beærer oss, Imperium.
Jeg fortalte Imperium om rekognoseringen vår over hovedstaden.
Festningsverk er der man ville antatt.
Vis meg varme.
Noe dere ikke ventet?
Dette gir meg litt kriblinger. Hva er det?
- Speiderne tror det er kirken deres. - En varm kirke. Interessant.
Imperium, vi er innenfor skuddhold.
Nitten triremklasseskip med oss foran.
Det er Invictus. Det er keiser Taurelians skip.
Se hva de har gjort med henne.
De ville vært dumme om de kjempet. Blokaden virket.
De har ingen evakueringsruter.
Hører du etter, Imperium? Jeg tror vi kan ta dem uten å avfyre et eneste skudd.
Jeg vet at en lett seier kan føles mindre rensende,
- men det er sånn blokader... - Du har rett.
Åpne en kommunikasjonslinje med Terminus. Si at vi vil diskutere betingelser.
Jeg drar selv ned til planeten for å akseptere deres overgivelse.
Det er ikke tilrådelig.
Hun har rett, Imperium. Dette er en ømfintlig sak.
Du fornøyet deg selv en gang med å minne meg på at jeg aldri har sett et slag.
La oss gjøre det til en fordel. Jeg blir Cleonen som valgte fred.
Lady Demerzel.
Når han sier de riktige tingene, gjør det deg like nervøs som meg?
Jeg gir ham råd. Jeg kritiserer ikke.
Jeg utøver min oppgave, general.
Og jeg venter at du utøver din. Det var en grunn til at jeg valgte deg.
Imperium, måtte lyset aldri dempes.
Jeg er Sef Sermak, Stiftelsens direktør.
Dette er rådmann Sutt, og dette er vår nye vokter.
Jeg tror vi kan unngå vold som vil kreve vokterens oppmerksomhet.
Jeg har til og med et fredsoffer. Ypperstepresten deres.
Tilbake på sin hjemplanet.
La oss diskutere overgivelsesbetingelsene.
Vi vil eskortere deg til Stiftelsestårnet...
Nei. Jeg vil heller dit.
Det er en kirke, Imperium.
Da sier du vel ikke nei til en pilegrim?
Selvfølgelig ikke.
Så det er her dere utretter mirakler?
Denne utposten ble etablert av Hari Seldon for å skrive et leksikon.
Tar jeg feil?
- Deres Nåde... - Vi betalte for Encyclopedia Galactica.
Jeg vil gjerne se det.
Det er ikke noe leksikon.
Det ante meg at du ville si det.
Metodene har utviklet seg,
men vi arbeider fortsatt for å bedre menneskeheten.
- Arbeidet vi gjør... - Hvilket arbeid?
Kirkens arbeid?
Greit.
Yppersteprest! Din tur!
Du fortalte om forestillingene dere hadde for Hinterlandene.
Selg meg noe.
- Jeg kan ikke... - Jo, det kan du.
Omvend meg som om jeg er en bondetamp på Siwenna.
Vis oss hva Seldons små helgener har i de store ermene.
Nå!
Du står i Vitenskapens kirke.
Se mysteriene med vår...
Med overbevisning.
Denne maskinen...
...er det eneste apparatet man vet om
som kan ta stygt jern
og gjøre det til skinnende, gult gull.
Jeg har jern. Jeg har jern!
Minnes Hari Seldon!
Det er ingen grense for hva Ånden kan gjøre.
Nettopp, brødre.
Jeg tror det er derfor jeg har levd så lenge.
Jeg har alltid villet se hva som er over neste bakketopp.
Og jeg har sett undere.
Jeg har sett skip som kunne tenke selv
krysse lysår i løpet av et øyeblikk.
Hellig mat som kurerer enhver sykdom.
Gull spunnet av jern.
Det er alkymi.
Et tryllekunstnertriks.
Det er ikke noe triks. Materie og energi er det samme.
Bruker man nok energi, endrer materien seg.
Dette apparatet er ikke noe spesielt alene.
Å endre metallet er ikke poenget.
Poenget er å endre disippelens sjel.
Forteller du også disiplene om den kommende endetid?
Eller reserverer du den nyheten for keisere?
Vi forutser mer enn ødeleggelse.
Det er håp som skramler rundt inni der også.
Den galaktiske ånd er ikke overnaturlig. Det er bare framskritt.
Det er en personlig aura.
Bare en keiser kan bære en.
Og dere selger disse til pakk?
Nei, vi gir dem bort.
Jeg har sett nok.
Kirken deres er en våpenfabrikk.
Og religionen deres er en sekt.
Meld fra til general Riose.
Si at det er keiserlig eiendom i bane,
og han skal beslaglegge Invictus før timen er omme.
Vi tar planeten!
Du ville forhandle om betingelser.
- Vi må... - Dette er betingelsene.
Det er ikke krig, men en politihandling.
Drep prestene og rådmennene.
Ta forskerne levende.
Ha skipet mitt klart.
Vær så snill, ikke gjør dette.
Skann Invictus på nytt.
Ta med en bordingsgruppe. Beslaglegg skipet. La oss ikke...
Invictus er stridsklar.
Skjold framover.
Sikt alle våpen mot det keiserlige flaggskipet.
Sett ut hviske-flåten.
- Aldri vært i kamp, fenrik? - Nei, sir, det har jeg ikke.
Ikke jeg heller.
Det er første gangen for mange av oss, men alle skal delta i dag.
Ja, sir.
Imperium.
Imperium, vi bør dra.
Vi blir beskutt.
General, vi må sende ut kampskipene.
Vend oss til bredsiden.
General. General!
Alle batterier, fri ild.
Vi må sende ut kampskipene.
Jeg hørte deg.
For hell.
Ta med skvadronen din. Sett inn alt.
De flyttet ikke Beggar. Opp her.
Der er hun.
Ta den.
Jeg er rett bak deg.
Hari ville at vi skulle beskytte den.
Tellems folk er her når som helst.
Gå.
Advarsel: perimeter brutt.
Salvor!
Vil du virkelig få meg til å gjøre dette?
Ingen kjærlighet uten smerte.
Jeg kom hit først.
Folket mitt kjenner terrenget godt.
Jeg vet ikke hvor du har holdt den skjult, men det er godt å endelig berøre den.
Forsiktig. Du må ikke skade kroppen din. Jeg har tenkt å bruke den.
Tellem, jeg vet at du ikke vil dø.
Men livet ditt er elendighet og smerte...
Bra. Du har lært leksen.
Pirk i såret mitt, og jeg pirker i ditt.
Dette er et rart leketøy for deg. Du likte aldri leketøy.
Du er ikke faren min.
Du kan ikke engang lukte havet her.
Du er Tellem Bond, og du skal slutte å late som du er faren min!
Vi følte oss så velsignet som hadde en så dyktig datter.
Du tok ut steinene dine.
- Spyttet i kirkens ansikt. - Nei, du er Tellem.
Men vi skjulte deg likevel.
Til tross for alt ville vi ikke slå hånden av deg.
Du er... Nei, nei. Du er ingenting.
Du er ingenting, du er bare en illusjon.
En illusjon kan si sannheten.
Skyldfølelse følger deg, Gaal,
for du er skyldig.
Alle vrangforestillingene om å redde verden.
Kan ikke redde henne engang.
Forutsigelse er bortkastet på deg.
Tellem!
Du kan kjenne ham komme, ikke sant?
Du skulle ikke tatt oss med hit. Du er redd for døden.
- Dette er døden. Se. - Nei...
Sal!
Advarsel, isotermisk avvik påvist.
Starter varmeoverføringssystem.
Stiftelsen kjemper tilbake.
Invictus var kampklart.
Og flere hviske-skip har ankommet.
En gammel dame og en håndfull prammer mot den keiserlige armada.
La generalen vår leve opp til ryktet.
Hva er dette?
Barn satte dem her for lenge siden.
Som en utfordring.
Venter du at en gudshandling skal ramme meg?
Seldon har sitt forsvar når han vil bruke det.
Kanskje han ikke frykter deg.
Imperium.
Seldon!
Jeg er her, Imperium.
Hallo, Poly.
Lady Demerzel.
Du kan ikke vinne, Seldon. Kall tilbake skipene.
Nei.
Under rettssaken din tenkte jeg:
"Enig eller ikke, her er en mann som tror på det han sier.
Som vil hindre lidelse."
Det er lidelse.
Det jeg snakket om, var i større størrelsesorden
i både i skala og varighet.
Jeg ville trodd at du forsto det bedre enn de fleste.
Men du har rett.
Jeg vil ikke at folk skal dø unødig.
La oss diskutere saken på kontoret mitt.
Cleon!
Alle piloter, gå til skipene straks og forbered utskyting.
Pellis én. Du er klar for utskyting.
Keiserlige sikksakker.
Forbered motangrep.
Pellis én til alle vinger. Formasjon med meg.
Pellis tre er klar.
Pellis seks er klar.
Skyt mot fiendeskip. Åpne en passasje mot Invictus.
Destiny, dette er Pellis én. Vi kommer på tvers.
Pellis to, manøvrerer for å gå inn.
- De er rett ved oss... - Beskytes!
Skulle ikke jævlene være kjøpmenn?
Hold fokus, Pellis seks.
Jeg leser to livsformer på hvert skip. Skyttere?
Pellis fire, jeg er ved deg.
Infrarødt viser én pilot i skipet.
UIDENTIFISERT LIVSFORM
Skyt mot livsformen bak.
Ikke en skytter, det er hjernemasse.
Gjenta, Pellis én.
Skyt mot bakenden av skipet. Det er et navigasjonssenter.
Jeg så statuen din i byen. Ikonmotstanderen ble et ikon.
Galaksens keiser misunner meg da ikke noen få tilhengere.
Brødrene mine og jeg har hersket i hundrevis av år.
Vi har aldri framstilt oss som guder.
Kan diskuteres.
Men...
...jeg gjorde det jeg måtte.
Resultatet ditt helliger visst mange midler.
Hvor dypt kan du stupe?
Blinde engler prøvde å drepe meg mens jeg sov. Sendte du dem?
Jeg trenger ikke snikmordere.
- Jeg vet hvordan Cleonene ender. Og når. - Selvfølgelig gjør du det.
Fallet er ikke løgn, Day. Det trenger du ikke å høre fra meg.
Jeg tror jeg gjør det. Overbevis meg.
Du er her. Du lever i det.
Og det betyr at Imperium er redd.
Du projiserer.
Vel, jeg er et hologram.
Jeg er her fordi jeg ikke er redd.
Jeg aksepterer ikke mørket som en selvfølge.
Jeg er her for å hindre mer vold.
Ledsaget av en flåte?
Om noen fremmer en grunn til krig, er det deg.
Prestene dine, som sår misnøye i De ytre regioner.
Din opptreden i min tronsal. Dine menns angrep på selve palasset.
Må du provosere meg for å komme til de matematiske slutningene du ønsker?
Provokasjoner er uunngåelige, enten jeg står bak eller ikke.
Du forstår vel det? Du er programmert til å tjene Imperiet, ikke sant?
Hva tjener det best?
Er Imperiets hovedmål makt eller lang levetid?
Du kan ikke ha begge.
Hvilket av resultatene ønsker du faktisk?
Dette er ikke tidspunktet for teblader.
Du må ha noe mer å forhandle med. Ellers ville du ha prøvd å drepe oss.
Du ville bare ha åpnet lokket på en ny.
Nok!
Du advarte om stagnasjon, men jeg har tilpasset meg.
Dynastiet vil utvikle seg.
Alt det du påsto at du ville, har jeg gjort!
Du regnet ikke med meg.
Nei, jeg har møtt utskudd.
Du er ikke et av dem.
Men utregningene mine tillater avledninger,
og der er det muligheter.
Selv nå insisterer du på tallene dine.
Ja!
For jeg døde for dem.
Og jeg vil ikke få livsverket mitt utslettet av en manns stolthet.
Demerzel, du sa at dere ikke kom for teblader.
Hva om jeg tilbyr en krystallkule i stedet?
Vi har åpnet en passasje til Invictus.
Destiny til Pellis én, du er klarert for angrep.
Mottatt, general.
Da satser vi.
Vi nærmer oss målet.
Forbereder låsing av våpensystemer på motor...
Avbryt!
- De går etter motorklyngene. - Han er forbi forsvarslinjen.
Rull skipet.
Kom igjen.
Ja!
Pellis én til Destiny, jeg returnerer...
Å, nei.
Kom igjen, Glay.
Kom igjen. Nei.
Pellis én?
Det er Hovedradianten.
Inni den ligger hele psykohistorien.
Jeg fikk deg hit for å gi deg den. Jeg kan lære Demerzel å lese den.
En computer gitt fra en kunstig intelligens til en annen.
Menneskehetens skjebne skal avgjøres av de som faktisk er mennesker.
Den er laget etter kongelig bestilling. Du gir meg noe jeg eier alt.
Jeg foretrekker enda et atomisk askebeger.
Dette er ikke en lek.
General.
Stiftelsen er i retrett. Invictus er satt ut av spill.
Sånn. Nå er det over.
- Hva er mine ordrer, Imperium? - Det finner vi snart ut.
Jeg mente alt jeg sa.
Jeg er villig til å vise folket ditt nåde.
I bytte mot hva?
Innrøm at utregningene dine er feil, og jeg skal spare Terminus.
Så enkelt er det.
Demerzel, uansett hva som skjer i dag, så handler det om overlevelse for oss alle.
Framtiden skapes hvert sekund.
Jeg bløffer ikke, Seldon.
Skap en ny en.
Jeg kan ikke gi deg det du vil Day. Psykohistorie er ekte.
General, skyt Invictus ned på planeten.
- Det er bare sivile på overflaten. - Du har dine ordrer, general.
Det passer bra. Invictus skal være min øks å svinge.
Det vil falle på ditt lille imperium.
Treffpunktet vil vrenge Terminus,
og du og alt det du var vil bli glemt.
De skuffer deg alltid, ikke sant?
Beggar, åpne luftslusen.
Beggar, lukk luftslusen nå.
Beggar, trekk all oksygen ut av luftslusen.
Nei!
Sal.
Jeg elsker deg.
Vær så snill, Sal.
Nei.
Dårlig illusjon.
Jeg likte henne aldri.
Her er han. Gjeldete jævel.
I går. Midlertidig keiser.
Hva er det du gjør?
Beklager at jeg ikke kunne bli lenger på Trantor.
Dro rett før du kom.
Ta dem med til broen.
Demerzel?
Hva er det?
Jeg må ta meg av en annen sak hjemme.
- Dette er øyeblikket vårt. - Nei, det er ditt.
Jeg forstår ikke.
Jeg blir iblant kalt bort til andre saker, som jeg blir nå.
Det skjedde ofte i dine unge år,
når jeg prøvde å lappe sammen de raknende delene av Imperiet.
Du vokste opp med uvisshet i hode og moral.
Jeg håpet at å initiere fysisk intimitet med deg ville gi meg innflytelse
til å korrigere dine mangler.
Det slo feil.
Jeg ber deg om unnskyldning for det du har blitt.
Det var min uaktsomhet.
Hva har jeg blitt?
Jeg har blitt den Day som så at endring var nødvendig,
som startet endring, som skal bli far til en ny slekt.
Hva har jeg blitt?
Jeg er en komplett mann.
Nei, du er en sædcelle, ledet av sin buktende svømmetråd,
som tar den bevegelsen for å være kompleksitet.
Gå og gjør det du skal gjøre, for det er for sent å forandre deg.
Gjør klart et sprangskip. Jeg drar til Trantor.
Hei, hva skjer?
- Jeg stilte et spørsmål. - Du sprang et skip inn i palasset!
Det skal hevnes!
General?
Vi er klare, Imperium.
Sjokkminer vil drive Invictus inn i planeten.
Pellis én til Destiny, hører du meg?
Glawen?
Hallo, general.
Vi mistet deg. Hvor er du?
Nattsiden av Terminus?
Nei, jeg er på overflaten.
Skipet er borte. Jeg kan ikke komme til deg.
Du har dine ordrer, general.
Fyr!
PELLIS 1 PRIVAT LINJE
Hei, Glawen.
Fortell.
Day har beordret meg til å kjøre Invictus inn i planeten.
Wow, der har vi det.
Gi ordren.
General.
Hør på meg.
Hvis du mister din post over dette, vil hele galaksen lide.
Du må gi ordren.
I den boken...
Du vet, i Ducems bok?
Vet du hva favorittdelen min er?
Krigeren ber guden om råd.
Og så sier guden...
"Den eneste måten å erobre meg på, er gjennom kjærlighet."
"Og der er jeg med glede erobret."
Jeg...
...elsker deg, Glawen.
Åpne ild.
Han trenger hjelp. Direktøren trenger hjelp.
Jeg klarte ikke å stoppe ham.
Jeg er så lei for det.
Nei. Nei.
Tekst: Evy Hvidsten