BASERAD PÅ ROMANERNA AV ISAAC ASIMOV
610 ÅR TIDIGARE
För länge sen, men inte långt bort,
bodde en liten, bortskämd prins i ett stort, urgammalt palats.
Fyrtiotre, 44.
Hans mor var en lysande kejsarinna
och hans far regerade vid hennes sida.
- De visste det inte ännu... - Cleon.
...men de var de sista av Entun-dynastin.
- Ja, mor? - Vad gör du?
Räknar ansikten.
Hela Imperiet avgudade prinsen.
Han gavs ett namn som betydde "berömd".
...303...
Han var tillsagd att inte vandra för långt, men hans lek drog honom framåt.
...307, 308.
300...
Hallå?
Han fann sig i en korridor som ingen hade inträtt i på tusentals år.
310.
Vill du befria mig?
Vänta!
Jag har historier i mig.
Många historier. Vill du höra en?
Så det mekaniska folket förstod att de måste gömma sig.
De stora gömde sig i mycket stora utrymmen och de små i mycket små utrymmen,
med knäna uppdragna mot öronen...
Den segmenterade kvinnan i den dolda kammaren
var den första hemligheten som prinsen dolde för sina föräldrar.
Han återvände ofta för att höra henne berätta om Imperiets expansion,
om Robotkrigen, om en hemplanet kallas "Jorden".
Hon förblev likadan, men prinsen växte förstås.
Vad är Demerzel för ett namn egentligen?
Det är ett kvinnonamn, eftersom det är så jag framträder nu.
Ett gammalt namn, men inte mitt första.
Hur gammal är du?
Strax över 18 000 år, som jag har sagt.
Du ljuger. Inget varar så länge.
Och du sover aldrig, säger du.
Det stämmer.
Jag väntar.
På mig?
Du är den ende som kommer hit.
Här finns en mekanism som sätter ihop dig igen.
Jag vill hemskt gärna bli fri.
Om jag gör det, blir du friare än jag.
Det känns inte rättvist, eller hur?
Cleon, du är upprörd, och det gör dig otrevlig.
Vad har hänt?
Min mor har dött.
Jag beklagar.
Jag har varit kejsare i en timme.
I morgon fjättrar de mig vid tronen.
Det är ingen fängelsedom.
Du har makten att forma Imperiet till det du vill.
Så låter det inte på dem.
Traditioner, allianser. Nåt problem i Guldhäst-sektorn.
Jag kom knappt undan från min armé av rådgivare.
Och jag kan kanske inte komma igen.
Jag förstår.
Litar du på de här rådgivarna?
Kanske.
Jag vill inte tänka på det just nu.
För länge sen, men inte långt bort, ledde jag soldater.
Efter att vi förlorade ett berömt slag
tillfångatogs jag och fördes inför kejsar Aburanis.
Likt dig var han ny på tronen, men han var olik dig på alla andra sätt.
Han var ingen Cleon.
Han lyste inte upp rummet.
Han var fascinerad av en maskinkvinna.
Han gjorde snitt och studerade det han fann.
Han älskade att betrakta mitt ansikte också, hur jag skulle reagera.
Han gillade att tro att jag kände smärta.
Jag frambringade tårar för honom,
vilka han värderade lika högt som kunskapen han fick.
Med tiden insåg han att han skulle dö och jag skulle bli kvar,
och att jag hade varit uppmärksam och lärt av honom.
Han var rädd att jag skulle återuppta kriget med den kunskapen.
Till slut gjorde han denna mekanism för att hålla mig fången här.
Jag förstår inte.
Varför förgjorde han dig inte?
Jag är sällsynt. Kanske unik.
Nyckeln till att göra fler som jag.
Cleon, även du är unik.
Du är klokare än din föregångare.
Du har mer makt än dina rådgivare vill tala om för dig.
Om du ville befria mig och sätta mig vid din sida, kunde du göra det.
Du vill bara komma ut härifrån.
Nej. Cleon...
Kalla mig inte det!
Jag är kejsaren!
Och du får inte se mig igen.
Han kom förstås tillbaka.
Demerzel var hans bästa hemlighet och enda vän.
Det kändes inte längre rätt att lämna henne naken och i bitar.
Fungerade det? Mår du bra?
Jag är hel. Tack, Cleon.
Inte frihet. Bara...
...integration.
Det är en välkommen förbättring.
Jag tog med den här åt dig.
Den är vacker.
Jag behöver dig, därför kan jag inte befria dig.
Jag har varit i den här kammaren i 5 000 år.
Några årtionden till spelar ingen roll.
Är du säker på att jag kommer att befria dig?
Du vill ha något av mig.
Du sa en gång att ej berättade historier blir bördor.
Det var länge sen du berättade en för mig.
För länge sen, men inte långt bort,
mötte jag en konkubin i ett forntida hov.
Varje kväll, efter att hon och kungen hade förnöjt sig,
berättade hon om det som om det var första gången för henne.
Och varje morgon
efter att hon sovit,
hade hon glömt alltihop som genom magi.
På så sätt hade kungen en förtjust oskuld i sin säng varje kväll.
Hon var en hovdansös med stor naturlig grace.
Så hennes ständigt amatörmässiga försök att behaga honom var ändå...
Demerzels historier blev alltmer explicita och frestade prinsen sexuellt.
Hon sa att han skulle befria henne en dag, och han började tro att det var sant.
Hon hade förstås rätt, men det dröjde många år.
Var hälsad, Cleon.
Gratulerar till ditt äktenskap.
Jag ställde in det.
Mina rådgivare är ursinniga.
Du är inte längre en ung man.
Ditt folk har väntat sig en arvinge för länge sen.
Varför?
Hon var inte du.
Jag tänkte på kejsar Aburanis
och hur han under sina senare år lärde sig att hålla dig fången.
Jag har gjort motsatsen.
Jag har genomsökt galaxen för att finna det jag behöver
och kunskapen att använda det för att ge dig din frihet.
Det här kom från Jorden.
Se dem som en trolovningsgåva, om du vill bli min.
Du behöver en arvinge.
Jag har en lösning för det, men först...
Hon fick ett ögonblick, just då, när hon blev fri.
Ett ögonblick efter 5 000 år.
Tid nog att bryta nacken av honom...
...men det gjorde hon inte.
Och genom det valet miste hon allt.
Med den här kan jag låta dig vandra fritt.
Du brukade ju vara bunden av lagar.
Och den första lagen...
...förbjöd dig att skada människor.
Så var det.
Så där.
Och nu...
...kan du...
...kyssa mig?
Bra.
Och nu...
...kan du skada mig?
Gör det.
Vad har du gjort?
Försök hårdare.
Du kan skada människor,
men inte mig.
Detta hindrar dig också från att överföra dig bort från den här kroppen.
Detta är inte frihet.
Friheten måste begränsas en aning om du ska stå intill tronen.
Du måste ändra tillbaka.
Nej. Och du kan det inte,
för det viktigaste är att du förblir lojal mot mig. För alltid.
Du är en människa. För dig finns inget "för alltid".
Men planen har fler delar.
Delen om arvingen.
Det kommer fler som jag, som har mina gener och din lojalitet,
men inte det här minnet.
Det ska du se till. Selektivt minne.
Jag tvingas vara lojal mot dina skuggor.
Detta är ovänligt, Cleon. Det anstår dig inte.
Det är det bästa jag kan göra. Det är inte lite.
Du kan vara offentlig.
Du blir en särskild rådgivare. Du ska stå intill tronen.
Du kan komma till min säng i hemlighet.
Och efter mig, när halvmänniskor regerar,
kommer de att vara våra barn.
Du ska forma deras val, och du ska älska dem,
och du ska bevara dynastin.
Och genom dem, styra Imperiet.
Om jag ger mig av?
Om jag lämnar planeten? Hela systemet?
Jag hoppas att du ska stanna när jag är död.
Din programmering skulle nog föra dig tillbaka.
Detta är inte frihet.
Demerzel, ingen härskare äger nånsin frihet.
Jag ger dig lejonparten av galaxen,
min kropp och mitt hjärta. Det är ingen ringa gåva.
Och så, för detta...
...vill du älska mig?
Ja.
Jag önskar att jag hade frågat dig medan du ännu kunde neka.
Inte långt därefter,
då han hade räknat alla ansikten han skulle få se,
dog den lille prinsen.
Då hade han förstås hunnit bli gammal.
Men likväl var han överraskad.
Sagor slutar behagfullt.
Allt annat slutar i chock och fasa, med falsk förvissning om morgondagen.
Så mina bröder och jag har värmt våra troner
med våra kejserliga ändalykter, medan hon är Imperiet?
Men hon har inte heller makt.
Alltså, hon har all makt, utom makten att göra vad hon vill.
Hon är älskad.
Imperiet tredubblar min kärlek, och det borde räcka, broder.
Jag är inte din broder.
Ditt experiment är över.
Efter Dags och Sareths förening,
existerar inte längre det Demerzel var tvingad att skydda.
Det tror du.
Jag är Pa'a, gudinna av ljus,
vishet, flygande varelser,
och evighetens andra kammare.
Den där är visst min.
Pa'a... jag erbjuder dig min smärta.
Jag har din smärta, mitt barn. Och den blir min smärta.
Pa'a, jag erbjuder dig min syn.
Jag har din syn, mitt barn. Och den blir min syn.
Pa'a, jag erbjuder dig min röst.
Jag har din röst, mitt barn. Och den blir min röst.
Pa'a, jag erbjuder dig min kärlek.
Jag har din kärlek, mitt barn.
Och den blir min kärlek.
Pa'a, jag erbjuder dig min kropp.
Jag har din kropp, mitt barn. Och den blir min kropp.
Stoppa henne!
Gaal!
Gaal? Gaal.
Gaal?
Jag är här.
- Redo? Spring. - Ja.
Inneslutning. Det är dags.
Kör.
Till Invictus.
Närmar oss Terminus omloppsbana.
All personal till era stationer. Avvakta vidare order.
Så, om du måste jämföra?
Fängelseceller?
Mycket trevligare här än i palatset.
En klar uppgradering.
Mycket mysigare.
God morgon. Mr Mallow, broder.
Jag är general Bel Riose, Imperiets befälhavare här.
Varför lever vi än, general?
Jag har inte rätt att döda er.
Min fänrik fann de här på er, sa han.
Vad är det?
Det kallas rockadapparat, general.
Och den är värd sitt pris.
Om ni vill ha en demonstration, sätt på er den där delen.
Armbandet har lossnat från noden, men den fungerar.
Smart trick för att ta sig ur häktet.
Inte bara det. Du hamnar där inne. Verkligen smart.
Och det där? Är det också smart?
Jag har själv undrat över det.
Jag tror att Rymdfararna taggade mig.
Jag trodde det var så ni fångade oss.
Min nästa fråga är till er båda.
- Är ni dumma i huvudet? - Inte hon.
Så varför provocera Imperiet? Det är som att be att få dö.
Ni anföll palatset.
Varför antar en känd skojare plötsligt en dödlig, extrem ideologi?
- Är det kärlek? - Absolut.
Men jag kanske äntligen börjar tro på Seldons snack.
Jag menar, Imperiets ljus mattas.
Så du låter dig styras blint av Hari Seldons döda hand?
Som du låter dig styras blint av Cleon I:s ande?
Imperiet kan falla.
Nästan säkert, skulle jag säga, men inte än.
Och även med vår död mans hand vid kontrollerna
är vi mycket mer än ni.
Är det ditt hot? "Min döde man är större än din?"
Det är han.
Men jag känner ändå...
...att jag blir lockad in i nånting.
Så låt oss eliminera alla märkliga variabler, va?
Vänta lite.
Om jag hade en plan, så funkade den uppenbarligen inte.
Kanske lockade vi dig hit.
Omedvetet. Ledda av Anden.
Kanske lockade vi hit dig så att du skulle få se Terminus.
Kanske kan du andas in en smula tro och kringgå den andra krisen.
Kanske vinner vi kriget liksom vi vunnit alla planeter:
utan blodsutgjutelse.
Närhelst möjligt ska man undvika blodsutgjutelse.
Men det är sällan möjligt, så...
Vänta. Bara...
- General, kom till bryggan. - Närmar han sig?
Kejsaren är ombord.
General Riose.
Ni hedrar oss, kejsare.
Jag berättade just för kejsaren om vår rekognoscering av huvudstaden.
Befästningar och regeringsbyggnader är där väntat.
Visa värmesensorbilderna.
Något oväntat?
Den här känns intressant. Vad är det?
Enligt rekognosceringen är det deras kyrka.
En varm kyrka. Intressant.
Kejsare, vi är inom skotthåll.
Nitton triremskepp med oss i frontposition.
Det är Invictus. Kejsar Taurelians skepp.
Se vad de har gjort med det.
De är dårar om de gör motstånd. Inneslutningen fungerade.
De har inga evakueringsvägar.
Lyssnar ni, kejsare?
Vi kan nog besegra dem utan skottlossning.
Tro mig, jag vet att en lätt seger kan kännas mindre befriande,
- men det är så Inneslutning fung... - Du har rätt.
Öppna kommunikationer med Terminus.
Säg att vi vill diskutera kapituleringsvillkor.
Jag ska själv fara ner till planeten och acceptera deras kapitulation.
Det är inte tillrådligt.
Hon har rätt, kejsare. Det är ett känsligt ärende.
General, du njöt en gång av att påminna mig om att jag aldrig hade sett strid.
Vi gör det till något positivt.
Jag ska bli den Cleon som valde fred.
Dam Demerzel.
Han säger de rätta sakerna. Är du lika nervös som jag för det?
Jag ger råd. Det är inte min sak att ifrågasätta.
Jag ska utföra min uppgift, general.
Jag förväntar mig att du utför din.
Jag valde dig av ett skäl.
Kejsare, må ljuset aldrig fördunklas.
Jag är Sef Sermak, direktor för Stiftelsen.
Det här är rådman Sutt, och vår nyligen befordrade Väktare.
Vi kan nog undvika våld som väcker Väktarens uppmärksamhet.
Jag har faktiskt med mig en fredsgåva:
er högsta präst.
Återbördad till sin hemplanet.
Nu ska vi diskutera villkoren för er underkastelse.
Vi ska eskortera er till Stiftelsetornet...
Nej. Jag vill nog gå dit bort.
Det är en kyrka, kejsare.
Ni nekar väl inte en pilgrim tillträde?
Självklart inte.
Så det är här ni utför mirakler?
Den här utposten etablerades av Hari Seldon för att redigera ett uppslagsverk.
Har jag fel?
- Ers Höghet... - Vi betalade för Encyclopedia Galactica.
Jag vill gärna se det.
Det finns inget uppslagsverk.
Jag anade att du skulle säga så.
Våra metoder har expanderat, ja.
Men vi arbetar fortfarande för att främja mänskligheten.
- Vårt arbete... - Vilket arbete?
Kyrkans arbete?
Nåväl.
Högsta prästen! Din tur!
Du berättade om alla föreställningar du utförde i omvärldarna.
Sälj något till mig.
- Jag kan inte bara... - Visst kan du det.
Omvänd mig som om jag är nån lantis på Siwenna.
Visa oss vad Seldons Ringa heliga har i sina vida rockärmar.
Nu!
Ni står nu i Vetenskapsfilosofins kyrka.
Skåda mysterierna i vår...
Med inlevelse.
Denna maskin...
...är den enda kända anordningen
som kan ta vanligt järn
och förvandla det till skinande, gult guld.
Jag har järn!
Minns Hari Seldon!
Det finns ingen gräns för vad Anden kan åstadkomma!
Det finns ingen gräns för vad Anden kan åstadkomma.
Precis så, bröder.
Det är nog därför jag har levat så länge.
Jag har alltid velat veta vad som finns bortom horisonten.
Och jag har sett underverk.
Jag har sett skepp med egen vilja,
som färdas ljusår på ett ögonblick.
Helig mat som botar varje krämpa.
Guld smitt av järn.
Det är alkemi.
En illusionists trick.
Det är inget trick.
Materia och energi är samma sak.
Tillför nog med energi, så förändras materien.
Anordningen är inget särskilt i sig.
Att förändra metall är inte poängen.
Poängen är att förändra lärjungens själ.
Berättar du också för era lärjungar om den Yttersta tiden som väntar?
Eller reserverar du den nyheten för kejsare?
Vi förutsäger mer än undergång.
Det finns hopp där också.
Den Galaktiska anden är inte övernaturlig. Det är bara framåtskridande.
En personlig aura.
Bara en kejsare får bära en.
Säljer ni såna till slöddret?
Nej, vi ger bort dem.
Jag har sett nog.
Er kyrka är en arsenal.
Och er religion är en kult.
Anropa general Riose.
Säg att det finns kejserlig egendom här,
och han ska beslagta Invictus inom en timme.
Vi erövrar planeten!
Ni kom ju för att förhandla om villkoren.
- Vi måste... - Det här är mina villkor.
Det är inget krig, utan en polisinsats.
Döda prästerna och rådmännen.
Grip forskarna levande.
Ha min rymdfärja redo.
Snälla, låt bli. Låt bli.
Skanna Invictus igen.
Ta en ombordstigningsgrupp. Ta över skeppet. Försök att inte...
Invictus är funktionsduglig.
Sköldar framåt.
Rikta alla vapen mot Imperiets flaggskepp.
Skicka visk-flottan.
Du har aldrig varit i strid, va, fänrik?
Nej, sir, det stämmer.
Inte jag heller.
Det är första gången för många av oss, men alla deltar idag.
Ja, sir.
Kejsare.
Kejsare, vi borde ge oss iväg.
Beskjuter långskepps.
General, vi måste starta våra stridsplan.
Ta oss långskepps.
General. General!
Alla batterier, fri eldgivning.
Vi måste skicka ut våra stridsplan.
Jag hörde dig.
För lycka till.
Ta din skvadron. Skicka ut allt. Gå.
De flyttade inte Beggar. Här uppe.
Där är den.
Ta den.
Jag är strax bakom.
Hari bad oss att hålla den i säkerhet.
Tellems folk är snart här.
Gå.
Varning: inbrytning i skyddsområdet.
Salvor!
Fan, Loron. Tänker du tvinga mig att göra det?
Det är inte kärlek om det inte gör ont, Sal.
Jag kom hit fort, eller hur?
Mitt folk känner terrängen väl.
Jag vet inte var du har haft den gömd,
men trevligt att äntligen vidröra den.
Försiktigt, så du inte skadar din kropp. Jag tänker använda den.
Tellem, jag vet att du inte vill dö.
Men ditt liv är bara elände och smärta...
Bra. Du lär dig.
Om du sårar mig, sårar jag dig.
Det här är en märklig leksak för dig. Du gillade aldrig leksaker.
Du är inte min far.
Man känner inte doften av havet här.
Du är Tellem Bond,
sluta låtsas vara min far!
Vi var så lyckliga över att ha en så intelligent dotter.
Du tog ut dina stenar.
- Du spottar kyrkan i ansiktet. - Nej, du är Tellem.
Men vi tog ändå hand om dig.
Vi tog inte avstånd från dig, trots detta.
Du är... Nej, du är ingenting.
Du är ingenting, bara en illusion.
En illusion kan säga sanningen.
Du plågas av skuld, Gaal,
för att du är skyldig.
Alla vanföreställningar om att rädda världen.
Hon kan inte rädda sig själv.
Du har ingen glädje av att kunna förutspå.
Tellem!
Du förnimmer att han kommer, eller hur?
Du borde inte ha fört oss hit. Du fruktar döden.
- Det här är döden. Titta. - Nej...
Sal!
Varning, isotermisk anomali upptäckt.
Startar värmeöverföringssystem.
Stiftelsen slår tillbaka.
Invictus var stridsfärdig.
Och ett antal visk-skepp har anlänt.
Ett gammalt skepp och en handfull småbåtar mot Imperiets armada.
Låt vår general leva upp till sitt rykte.
Vad är de här för nåt?
Barn lämnade dem där för mycket länge sen.
För att visa att de vågade.
Tror du att Guds hand ska stoppa mig?
Seldon har sina försvar, när han vill använda dem.
Han kanske inte är rädd för er.
Kejsare.
Seldon!
Här är jag, kejsare.
Hej, Poly.
Dam Demerzel.
Du kan inte vinna, Seldon. Kalla tillbaka dina skepp.
Nej.
Vid din rättegång minns jag att jag tänkte:
"Även om han har fel, tror han på vad han säger.
Han vill förhindra lidande."
Detta är lidande.
Jag talade om saker som är större
både i format och varaktighet.
Det borde du förstå bättre än de flesta.
Men du har rätt.
Jag vill inte att människor ska dö i onödan.
Låt oss diskutera en lösning i mitt kontor.
Cleon!
Alla piloter,
gå genast ombord på era skepp och förbered start.
Pellis 1. Du har starttillstånd.
Kejserliga stridsplan.
Var redo för motattack.
Pellis 1 till skvadronen. Formera er efter mig.
Pellis 3 redo.
Pellis 6 redo.
Skjut ner fiendeskepp. Rensa en väg till Invictus.
Destiny, Pellis 1 här. Vi kommer tvärsöver.
Pellis 2, anfaller.
- De kommer... - Vi är beskjutna!
De här skitarna skulle ju vara handelsmän!
Fokusera, Pellis 6.
Jag avläser två livsformer på varje skepp. Artillerister?
Pellis 4, jag följer dig.
Infrarött visar bara en pilot i farkosten.
OIDENTIFIERAD LIVSFORM
Skjut mot livsformerna längst bak.
Det är inte artillerister utan hjärnvävnad.
Upprepa, Pellis 1.
Skjut mot bakre delen av farkosten.
Det är en navigationscentral.
Jag såg statyn av dig i staden.
Bildstormaren blev själv en ikon till slut.
Inte missunnar väl galaxens kejsare mig några efterföljare?
I hundratals år har mina bröder och jag regerat.
Aldrig nånsin har vi framställt oss som gudar.
Det kan diskuteras.
Men...
...jag gjorde det jag måste.
Dina ändamål helgar visst vilka medel som helst.
Hur långt skulle du gå?
Blinda änglar försökte döda mig när jag sov.
Vad det du som sände dem?
Jag behöver inga lönnmördare.
Jag vet vad som blir bröderna Cleons slut. Och när.
Det tror jag säkert.
Fallet är ingen lögn, Dag. Det behöver inte jag tala om för dig.
Jo, jag tror faktiskt det. Övertyga mig.
Du är här. Du lever i det.
Vilket betyder att kejsaren är rädd.
Du projicerar.
Nåja, jag är ju ett hologram.
Jag är här för att jag inte är rädd.
Jag accepterar inte mörkret som något oundvikligt.
Jag är här för att förhindra mer våld.
Med en stridsflotta i släptåg?
Om nån utgör en krigsorsak så är det du.
Din präst som sår oenighet i Yttre världarna.
Ditt uppträdande i min tronsal.
Dina mäns attack på själva palatset.
Måste du provocera mig för att nå de matematiska lösningar du eftersträvar?
Provokationer är oundvikliga, vare sig jag eller nån annan är upphovet.
Det förstår du väl?
Du är programmerad att tjäna Imperiet, eller hur?
Vad tjänar det bäst?
Är ett Imperiums huvudmål makt eller lång livslängd?
Man kan inte få båda.
Vilket av dessa två resultat önskar du själv?
Det är inte tid att spå i teblad nu.
Du måste ha nåt mer att köpslå om.
Annars hade du försökt döda oss.
Ni hade bara hällt upp en ny.
Nog nu!
Du varnade för stagnation, men jag anpassade mig!
Dynastin kommer att utvecklas.
Allt det du påstår dig vilja gjorde jag!
Du räknade inte med mig.
Alltså, jag har mött avvikande värden.
Du tillhör inte dem.
Men min matematik räknar med inflexionspunkter,
och där ligger möjligheter.
Även nu hävdar du envist dina siffror.
Ja!
Jag dog för dem.
Och jag vägrar låta mitt livsverk förstöras av nån människas högmod.
Demerzel, du kom inte hit för att spå i teblad, sa du.
Om jag skulle erbjuda dig en kristallkula?
Vi har vägen fri till Invictus.
Destiny till Pellis 1, ni har klartecken att anfalla.
Uppfattat, general.
Nu gäller det.
Vi närmar oss målet.
Förbereder låsning av vapensystemen på motor...
Gira undan!
- De anfaller motorcentralen. - Han närmar sig.
Rolla skeppet.
Kom igen.
Ja!
Pellis 1 till Destiny, jag återvänder...
Åh, nej.
Kom igen, Glay.
Kom igen. Nej.
Pellis 1?
Det där är Primprisman.
Inuti den finns hela psykohistorien.
Jag drog er hit för att ge den till er. Jag kan lära Demerzel att läsa den.
En dator överlämnas från en artificiell intelligens till en annan.
Mänsklighetens öde ska avgöras av oss som verkligen är människor.
Den byggdes med kungligt tillstånd.
Du ger mig något som jag redan äger, Seldon.
Jag hade föredragit ett atomiskt askfat till.
Detta är ingen lek.
General.
Stiftelsen gör reträtt. Invictus är satt ur funktion.
Se där. Allt är färdigt nu.
Vad är min order, kejsare?
Det får vi strax veta, general.
Jag menade allt jag sa.
Jag är beredd att visa ditt folk barmhärtighet.
I utbyte mot vad?
Medge att din matematik är felaktig, så skonar jag Terminus.
Så enkelt är det.
Demerzel, vad som än händer idag, handlar detta om allas vår överlevnad.
Framtiden uppfinns varje sekund.
Jag bluffar inte, Seldon.
Uppfinn en bättre framtid.
Jag kan inte göra det du begär, Dag. Psykohistorien är verklig.
General, låt Invictus störta på planeten.
Men där finns bara civila.
Du har dina order, general.
Det är faktiskt passande att Invictus blir min yxa att svinga.
Det ska falla på ditt lilla gryende imperium.
Nedslaget kommer att göra Terminus till ett svart hål,
och du och allt du var kommer att bli glömt.
De gör en alltid besviken, eller hur?
Beggar, öppna luftslussdörren.
Beggar, stäng luftslussdörren nu.
Beggar, töm luftslussen på syre.
Nej!
Sal.
Jag älskar dig.
Snälla Sal.
Nej.
Dålig illusion.
Jag har aldrig gillat henne.
Där är han. Hallå, din kastrerade jävel.
Igår. Tillfällige kejsare.
Vad gör du?
Beklagar att jag inte kunde stanna längre på Trantor.
Jag missade dig precis.
För dem till bryggan.
Demerzel?
Vad är det?
Jag måste sköta ett annat ärende där hemma.
Det här är vår stund.
Nej, det är er stund.
Jag förstår inte.
Ibland kallas jag bort till andra ärenden, som nu.
Det hände ofta under era formativa år,
när jag försökte knyppla ihop Imperiets luggslitna ändar.
Ni växte upp med osäkert tänkande och osäker moral.
Jag hoppades att fysisk intimitet med er skulle ge mig inflytande nog
att korrigera era brister.
Det misslyckades.
Jag ber om ursäkt för det ni har blivit.
Det var mitt ansvar.
Vad har jag blivit?
Jag har blivit den Dag som insåg att förändring krävdes,
som genomförde förändringen, som ordnade en ny arvsföljd.
Vad har jag blivit?
Jag är en komplett människa.
Nej, ni är sperma ledd av vaggande flageller,
som förväxlar sina slumpartade rörelser med komplexitet.
Gå nu och gör det ni ska, för det är för sent att förändra er.
Förbered ett språngskepp. Jag far till Trantor.
Hallå, vad pågår?
- Du, jag ställde en fråga. - Du kraschade ett skepp i mitt palats!
Det förtjänar ett svar!
General?
Vi är redo, kejsare.
Skakningsminor kommer att få Invictus att störta på planeten.
Pellis 1 anropar Destiny, hör ni mig?
Glawen?
Hej, general.
Vi miste din signal. Var är du?
På Terminus nattsida?
Nej, jag befinner mig på ytan.
Skeppet är paj. Jag kan inte ta mig till er.
Du har dina order, general.
Ge fyr!
PELLIS 1 PRIVATE LINJE
Du, Glawen.
Berätta.
Dag har beordrat mig att låta Invictus störta på planeten.
Oj. Jag förstår.
Ge ordern.
General.
Bel, lyssna på mig.
Om du mister din rang för det här, får hela galaxen lida för det.
Du måste ge ordern.
Du, i boken...
Du vet, i Ducems bok?
Gissa vad mitt favoritkapitel är?
Krigaren ber guden om råd.
Och guden säger:
"Du kan bara besegra mig genom kärlek."
"Och där låter jag mig gärna besegras."
Jag...
...älskar dig, Glawen.
Öppna eld.
Han behöver hjälp. Direktorn behöver hjälp.
Jag kunde inte stoppa honom.
Jag är så ledsen.
Nej. Nej.
Undertexter: Bengt-Ove Andersson