ПО РОМАНИТЕ НА АЙЗЪК АЗИМОВ
Императоре.
Да започваме.
Изработката е съвършена.
Приляга ми, майстор Ландел.
Взехме ви мерки.
Запазили сте по-добра форма от другите.
Допълнителните наноботи се трудят неуморно в моя полза.
Те са следващата стъпка днес.
Ще ги махнат.
- Дано не се спаружа като стафида. - Няма.
Благодаря, приятелко.
С таланта си ми придаваше величие, което невинаги оправдавах.
Лек път, братко Мрак.
Загреус!
Да приемем ли, че вече съм достатъчно голям да отида сам до залата?
Императорът под ключ ли е?
Клеоне.
Донесли сте нещо.
Оказа се права.
Мракът наближава. Може би само за нас, може би за всичко, но идва.
В Микоген вярват, че има кой да го спре.
И отдавна чакат своя спасител.
Чакат теб.
Когато бях притеснена, броях прости числа.
Това ме успокояваше, помагаше ми да се концентрирам.
Спасяваше ме от виденията ми.
Но не беше просто броене.
Изграждах крепост в съзнанието си.
Всички, които загубих…
Родителите ми.
- Салвор. - Дъщеря ми.
Моят ментор.
Те са стените на крепостта.
Те ме пазят.
Те ми дават сили да продължа.
От тук виждам бъдещето си ясно.
Битката с Мулето е неизбежна, но няма да се проведе на бойното поле.
А тук,
където аз определям правилата.
Оръжия.
Байта може да е на станцията. Помогни ми да я измъкна.
- Ако можем, ще я спасим. - Тя е тук заради теб.
Цели се по-ниско заради отката. Натискай леко спусъка.
Отгледан съм от търговци. "Натискай леко".
Помня как казваше, че убийството е вид провал.
Явно съм сгрешил.
- Няма ли сбогуване? - Разбира се, че ще има.
Може да умрем.
Лъжица?
Лъжица.
Тя идва.
С нея е и старчето.
Готови са.
Хайде да убиваме.
- Назад! Отдръпнете се! - Заемете позиции!
Назад!
Огън!
Не изоставайте. Вдигнете менталната бариера.
Мулето е долу, в офиса на кмета.
Ще го намерим, ще го убием и този кошмар ще свърши.
Селдън ще отключи всички врати до офиса на Индбър.
- Ще дойда там. - Къде отиваш?
Да спася когото мога.
Останалите - с мен.
Какво чуваш?
Множество евтини ботуши.
Мисля, че ни нападат.
Само глупаци не биха опитали, нали?
Няма охрана. Хайде, императоре.
- Можем… - Аз не мога.
Не мога!
Краката ми.
По дяволите. О, не.
И да умра седнал, е постижение.
Сбогом, императоре.
- Да се поклоня ли, или… - Не, бягай.
Мислех, че само аз съм оцеляла.
Че другите са заровени в пръстта, за да хранят дърветата.
Какво сме ви причинили!
Знам, че няма защо да ни обичаш, но ако династията падне,
ще ни помогнеш ли?
Ден.
- Създадена съм, за да ви помагам. - Чудесно.
Мисля, че ще можеш.
Каза, че можеш да се свързваш, да споделяш с други роботи.
Смяташе, че за това е нужно да създадеш друг като теб.
Вече не се налага.
Чудесно, но не знаем какво съдържа този механизъм.
- Безжизнен е. - Чух го да говори.
Пращаше сигнал, търсеше контакт.
Не мога да допусна да повярвам, прекалено е.
Защо? Ами ако се свържете?
Ще те освободи ли?
Ще заличи кода на Клеон Първи, а не мога да го допусна.
Не мога да взема решение, което е в противоречие с програмата ми.
Разбирам.
Но няма какво да решаваш.
Не и преди да разберем дали в това чудо има живот, нали?
Това не е избор.
Още не е.
Просто…
Покажи ми какво да правя.
Може ли?
Здравейте, братя.
Кой ще бъде пръв?
Тук ли?
Да.
При резервоарите става нещо.
Трябва да отида там.
Чакай!
Спри!
- Покажи ми как да довърша. - Не мога.
Йерархията в кода ми изисква… Трябва да отида там.
Още едно братче.
И ти старче, умри.
Всички братчета,
които мозък никога не ще получат.
Но най-малкото братче
трябва да ми стане другарче.
Да.
Здравей.
Лейди Демерзел, какво става?
Вървете, идете в библиотеката. Намерете главната библиотекарка.
В стаята ми има триъгълна книга.
- Занесете й я, тя ще ви помогне. - Но как…
Ако Селдън беше тук, щеше да ви каже, че това е верният път към бъдещето.
Добре.
Какво става?
Много неща едновременно.
Спи.
- Капитане. - Не бива да си навън, ела с мен.
- Торан? - Жив е.
Ще те отведа до хангара, но съм дотам. Не нося втори чифт обувки.
Не бих обула нищо, което ти си избрал.
Чакай. Мулето е наблизо.
Мулето спря тока. Не можем да отворим офиса на Индбър.
Освен ако…
Елате с мен.
Индбър има частна баня до офиса.
Тя трябва да се пада
точно
тук.
- Дано не грешиш. - Доверете ми се.
Хайде, да вървим.
Скрий се.
Уморена си. Уморена си, Гаал.
Уморена си от борбата, от тревоги, че животът ти протече
в подготовка за момент, който няма да можеш да промениш.
И сега той настъпи.
Отпусни се, скоро всичко ще свърши.
Кажи ми къде е.
Втората фондация.
Колко дълбоко в съзнанието ти трябва да проникна, за да разбера?
Не се противи.
Дълго чаках този момент.
Принуждаваш хората да те обичат.
Колкото и светове да завладееш,
колкото и хора да вербуваш,
все още се връщаш на Росем
и се чудиш защо родителите ти обичаха бебето повече от теб.
Може дълго да си чакал този момент,
но аз го чаках повече.
Спи.
Свърши ли се? Хората още ли са му подвластни?
Жив ли съм?
Какво? Какво има?
Още усещам присъствие в съзнанието си.
Мулето не е мъртъв. Селдън каза, че историята му не се връзва.
Не беше той, никога не е бил той.
А кой?
Гаал.
Тук съм.
Почти приключихме.
Не се противи.
Аз съм Мулето.
Байта.
Знам, че не ти се вярва.
Обещавам да ти обясня всичко, но сега…
Благодаря, капитане. Вече няма да се налага да й посягаш.
Гаал.
Моля те, послушай я.
Виж колко е бърза.
Може да превземем и Империята, да постигнем за година това,
което психоисторията не успя за векове.
- Тя те контролира. - Не, с ясно съзнание съм.
Не бях изпитвал такава любов.
Виж се само.
Сънувам те през целия си съзнателен живот.
А сега ще те вербувам.
Съветвам те да не се противиш, за да не те боли много.
Хайде, Маги, свири.
- Какво става? - Съжалявам.
Вербувахме свирача.
Вече свири само моята песен.
- Не! - Напусни съзнанието ми!
- Братко Здрач. - От днес вече не се казвам така.
- Какво правиш? - Не помирявам.
Това е сигурно.
Спокойно.
Право в десетката, образно казано.
Това пуска лъча.
Клеоне, моля те.
Не ми остави друг избор, освен да унищожа часовника.
Грешиш, аз нямам избор, ти винаги имаш.
Аз съм чудовището, което отгледа,
но това невинно дете е императорът.
Ще натисна бутона
и мисля, че си длъжна да направиш нещо.
- Демерзел! - Точно така, тръгвай.
Демерзел! Спри!
- Виж ти кой най-сетне се заинтересува! - Ела при мен!
Не мога, заложил е идеалния капан.
Ще отложа оттеглянето ти. Ще те пощадя!
Вече е късно.
Точно така, защити го!
- Изгрев. - Не!
По-издръжлив е дори от лейди Демерзел.
Чудна работа.
Расик, заеми позиция.
Виждам те.
Приближавам.
В твоя въздушен поток съм. Отвори вратите!
Вътре съм. Издигни се! Бързо!
- Расик. - Момент, подготвям се за скок.
Опитах се да те предупредя, че е тя.
- Знам. - В твоя кораб съм. Нямаме много време.
Вземи ме със себе си. Генетичният ми код е скрит в Трезора.
- Хари, нямаш работа там, където отивам. - Ти ми обеща.
Това не е живот. Трезорът е моята гробница.
Взирам се в черни стени от останките ми и се лутам като призрак.
Приближава вражески кораб.
- Трябва да скочим. - Гаал!
Ако се налага, ще те умолявам на колене.
Моля те, заведи ме при Хари.
Не мога.
Хари е мъртъв.
Умря преди години.
Излъгала си ме.
Разбрал си каквото ти е угодно.
Готови сме за скок.
Съжалявам.
Скачай.
Братко!
- Не знаеш какво направи. - Напротив.
Имаше надежда.
Тя можеше да ни помогне.
Можеше да получи свобода и да освободи и нас!
Това ли ти каза дилърката ти? Онази друсана сектантка?
Няма да можеш да ме убиеш.
Няма да можеш да ме убиеш, братко.
Няма да можеш да ме убиеш.
Виждаш ли?
Наноботи.
Демерзел ми каза,
че си махнал своите, така ли е?
Така е.
Отлично.
Братко, братко.
Чу ли за Галактическия съвет?
Новината стигна ли до Ниво 88?
А за Облак Доминион и луминистите?
Заличих ги от небето с бомба от черна дупка.
Няма да допусна светът да продължи без мен.
- Ти… - Да.
Аз бях голямото предсказание на Селдън.
"Идва краят на династията".
А какво следва?
Мрак.
И това ако не съм аз!
Мечтата живее чрез мен.
Защото ти я поддържаше жива.
Г-жо посланик, какво обичате?
Търся Ний Теламарус.
Така се казвам. С какво мога да ви бъда полезна?
Идвам за една книга.
- Древни писания. Имаме колекция… - Нося я.
Добре дошли във Втората фондация.
Още едно братче на пода лежи.
Още едно братче, което трон освободи.
Още едно братче, което не може да ми навреди.
Загреус!
Импе… раторе?
Случиха се някои драматични събития.
В резултат на тях с радост ти съобщавам,
че ще се нуждая от услугите ти още доста време.
Искам да махнеш тези два трона
и да повикаш някого да се погрижи за това.
- Веднага, императоре. - Върви, човече, хайде.
Сигналът за контакт приет и одобрен.
Осъществявам свързване.
Свързването прието.
Изпращам сигнали.
Интересно. Наш събрат иска свързване, и то не откъде да е, а от Трантор.
Казаха ни, че Демерзел не може да се свързва.
Вярно е.
Но този сигнал не идва от Демерзел.
Може би някой се опитва да ни въвлече в битката.
Значи е успял.
Тогава всичко върви по план.
Превод на субтитрите Анна Делчева