Olgu siis pealegi.
Kuhu me jäimegi?
Ahsoo, õige. Nüüd ma mäletan.
"Märkus nõidade kohta."
Nendega on nimelt järgmine lugu.
Nad on päris!
Nõiad on sama reaalsed, kui kivi sinu kingas.
See on esimene asi, mida pead teadma.
Teine asi, mida pead teadma...
Nad on siin!
Ja nad elavad meie keskel,
inimestega kõrvuti.
Igas suures linnas, igas väikelinnas.
Sa ei pruugi teadagi,
aga nõid võib elada otse sinu kõrvalmajas.
Nad on kõikjal!
Nõid võib olla õde...
või sinu õpetaja.
Ja sa võid oma pea panti panna,
et see sõbralik väike vanatädi bussis,
kes sulle maitsvat suhkrusiirupikommi pakub, on nõid.
Ja nüüd kõige tähtsam asi.
Kõige tähtsam asi.
Nõiad vihkavad lapsi!
Nõid veedab kogu oma aja nuputades uusi viise laste hävitamiseks.
See on kõik, millest ta mõtleb.
"Kuidas ma selle jubeda lapse laiaks litsuda saan?"
Nõid saab lapse laiaks litsumisest sama naudingu,
mis sina saad sellest, kui sööd kausitäie iirisesiirupiga kaetud jäätist,
mille peal on vahukoor, tükeldatud pähklid ja kaunistuseks veel ka üks kirss.
Minu lugu saab alguse 1968. aasta viimasel kuul.
Uskuge või ei, aga ma olin kunagi noor poiss.
Poiss, kel olid ema ja isa.
Me elasime Chicagos.
Ja jõulude ajal sajab seal palju lund.
Lumega on selline keeruline lugu, et see on libe.
Võtke eest! Siiapoole!
Ema?
Mul oli turvavöö kinni.
Isa?
Ema!
Emmel ja issil polnud.
Ema! Isa!
Emme! Isa!
Aitame su siit välja.
See oli mu kaheksanda jõulu ajal, kui ma oma ema ja isa kaotasin.
Mu kulla laps.
Vanaema.
Vanaema on siin.
Kõik saab korda.
Las ma vaatan sind.
Ma viin su siit ära.
Ma pakkisin su asjad kokku ja viin su koju.
Koju? Minu majja?
Ei, kullake.
Koju minu majja.
Vajad abi nende kohvrite majja viimisel, õde?
Oi ei, aitäh, Reginald.
Sa oled juba piisavalt teinud.
Sinuga bussijaamas kohtumine oli kui taeva kingitus.
Olen väga tänulik.
Suurima heameelega.
Pühapäeval kirikus näeme?
Oh, sa tead seda.
Meeldiv kohtuda, noormees.
Tere tulemast Demopolisse.
-Aitäh, Reggie. -Õde.
Oota.
Võta kingad ära, enne kui mu uue vaiba peale astud.
Vanaema oli mu ema ema.
Suure südamega karm daam.
Selline, kes ei kahtleks keretäit anda, kui oled selle ära teeninud,
või sind kõvasti kallistada, kui sul seda vaja on.
Ma arvan,
et sul on siin mugav.
Su ema vanas toas.
Homme seame su sisse.
Ma teen kuuma šokolaadi.
Tahad ka?
Ma teen ikkagi veidi,
juhuks, kui meelt muudad.
Homme on sooja kuni 23 kraadi.
Noormees, mis sul viga on?
Kössitad siin ihuüksi. Väljas on ilus ilm.
Tahad midagi süüa?
Ma praadisin just kanatiibu.
Keegi ei ütle mu tiibadest ära. Panen sulle taldrikutäie.
Kui tunned sa, et edasi minna ei jaksa
Sest kogu lootus sind jätnud on maha
Ja su elu vaid segadust täis
Kuni õnn vaid illusioon näib
Ja kogu su maailm variseb kokku
Kullake
Ulata käed
Ulata mulle käed.
Ulata mulle käed
Ulata käed.
Tule nüüd, kullake. Tule.
Ulata mulle käed
Ha! Olen ma seal
Armastusega, mis kaitseb sind
Mida sa ootad?
Mul pole söögiisu.
Ja mulle ei meeldi seda head toitu raisata.
Mis, mul peaks sust kahju olema või?
No mul pole.
Kas ma tunnen kaasa? Jah. Aga mul pole kahju.
Vahel tulevad hea issanda õppetunnid
meile moel, mida me ei mõista.
Aga see ei tähenda, et me ei peaks midagi õppima.
Vaata seda.
See oli minu lapsuke.
Ma teeksin kõike, et ta vaid praegu siin oleks.
Aga Issandal oli temaga teine plaan.
Ja see ei loe, kas see tundub mulle õiglane või ei.
Elu pole vahel õiglane.
See on raske õppetund inimeste jaoks,
ja enamik ei pea seda nii noorelt õppima.
Aga sina pead.
Kas kuuled mind?
Ole nüüd, kullake, sa pead midagi sööma.
Kas sulle kook meeldib?
Maisisai on peaaegu nagu kook.
Lase käia. Proovi aga.
Mis ta nimi on?
Ta on naissoost.
Sina võid talle nime välja mõelda.
Oled sa juba oma hiirele nime välja mõelnud?
No räägi siis välja. Ära jäta mind pinevusse.
Aisy.
Laisik?
See hiir lausa kubiseb energiast.
Ta muudkui ainult lidub seal rattas.
Mitte "laisik". Daisy.
"Daisy." Ahsoo.
Mulle meeldib.
See on talle täiuslik nimi.
Pane silmad kinni, kullake.
Sinu rida see Tee, mida ihkab meel
Ei saa sulle öelda, kellele äsada
Sinu rida see
Tee, mida ihkab meel
Ei saa sulle öelda, kellele äsada
Ja kuidagi sai ta sellega hakkama.
Vähehaaval,
väikese tirimise ja nügimisega,
tõi ta mu kurbusest välja.
Oh, nüüd vajad armastust
Sama palju kui mina
Kuigi mu enda pimedus hakkas haihtuma,
oli lähedal ähvardamas uus tume vari.
Väga lähedal.
Ma ei teadnud seda, aga mind ootas ees kohtumine mu esimese nõiaga.
Needused.
Olgu siis
Issand, halasta!
Raymond.
Tahad öelda, et need on värsked?
-Need just toodi. -Millal? Eelmisel aastal?
Vaata, kui kollased nad on.
Ja need pruunid plekid äärtes.
Ma ei hakka head peekonirasva
nende kärbunud lehtede peale raiskama.
Äkki tooksid mulle värskeid aedvilju?
Jah, proua. Lähen vaatan, mida meil taga leidub.
Hea mõte.
Vanaema, kas saaksin neid naelu, et Daisyle maja teha?
Need pole tsingitud.
Sa pead tsingitud naelu kasutama, et need ära ei roostetaks.
Aga tsingitud on 35 senti kallimad.
-Ohutus ennekõike. -Jah, proua.
Kui end roostes naelaga vigastad, võid teetanuse saada.
Jah, proua.
Ja siis peaksin loputama su süsteemi
maksaõli, küüslaugumahla ja Tabasco kastmega.
Sa ei tahaks ju seda üle elada, ega?
Ei, proua.
Hästi. Ära unusta, et ohutus on kõige tähtsam.
Vanaema teadis ravi igasugu tõvede vastu.
Ta oli õppinud oma vanaemalt, kuidas kasutada ravimtaimi ja jooke
ja kummalisi loitse, mis haiged täitsa terveks tegid.
Siin Alabamas, kus ta oli üles kasvanud, tunti vanaema ravitsejana.
Tsingitud.
Poiss.
Kas sulle kommid meeldivad?
Ta on taltsutatud.
Väga magus.
Anna talle musi.
Noormees.
Kui neid naelu tahad, siis tule juba...
Jah, Raymond, nii juba läheb.
-Vanaema, ma pean sulle midagi rääkima! -Mitte praegu, poeg.
-Aga vanaema... -Arvasin, et tahad neid naelu.
Unusta ära. Lähme juba.
Jah.
Lähme juba.
Hei.
Poja,
mida sa mulle hommikul
toidupoes öelda tahtsid?
Sa värisesid nagu haavaleht.
Ära sellepärast muretse, vanaema. Tahan vaid, et sul parem hakkaks.
Mul pole midagi viga.
Ütle lihtsalt, mida sa rääkida tahtsid.
Sul oleks nagu hakanud hüsteeriahoog peale tulema.
Ma ei tea, mida ma nägin.
See oli üks hirmus daam.
Ta hüüdis mind.
Aga kui ta rääkis, siis ta suu...
Kas ta kandis kindaid?
Pikki kindaid, küünarnukkideni välja?
Kas tal oli kübar peas?
Tal oli nagu käterätik peas või midagi.
Ja kui ta rääkis, kas ta hääl kõlas inetu ja kriipivana,
nagu latriiniuks, mis roostes hinge otsas kiigub?
Ma kartsingi, et see juhtub.
See daam, keda sa toidupoes nägid, polnud mingi daam.
See, mida sa nägid...
oli nõid.
Nõid?
Just nimelt.
Kõlbmatu, häbitu, närune ja alatu nõid.
Olgu.
Kas sa üritad koos oma kirikusõpradega minu kulul nalja teha?
Sest see pole eriti naljakas...
Kuula, laps.
Nõiad pole naljaasi.
Ma olen tundnud lapsi,
keda pole enam lastena siin maamunal.
Nad muudeti,
muundati,
nõiad röövisid nad ära.
Ma võin sulle Alice Bluest rääkida.
Alice Blue ja mina olime parimad sõbrad.
Me elasime üle tänava üksteise vastas.
Me olime nagu õed. Lahutamatud.
Me tegime kõike koos, isegi majapidamistöid.
Aga Alice oli uimerdis.
Alice, lõpeta see uimerdamine, õhtusöögiaeg on peaaegu käes.
Alice tegi midagi, mida ükski laps ei tohiks iial teha.
Ta võttis võõra käest kommi.
Mul hakkas nii hirm,
et kadusin sealt välgukiirusel
ja tormasin otse koju.
Ma poleks tohtinud iial Alice'it üksi jätta.
Ma teadsin, et poleks tohtinud.
Aga ma kartsin nii väga.
Hiljem tol õhtul,
kui ma Alice'it elusana nägin,
olin ma nii õnnelik nagu hiir juustupanges.
Aga juba järgmisel hommikul
kadus kogu see õnn,
sest see juhtuski.
Alice hakkas moonduma.
Alice muudeti kanaks. Kanastati.
Issake!
Vaadake, mihuke pirakas kana.
Kas nägid, kuhu Alice lippas?
Ta on ju...
sealsamas.
Mida sa ajad, laps? Kuhu ta kadus?
Ma üritasin nähtut selgitada,
aga kõik vaatasid mind, nagu oleksin aru kaotanud.
Lõpuks jäin ma lihtsalt vait.
Kuigi ma käisin Alice'it iga päev ta aedikus vaatamas.
Tere, Alice.
Alice munes isegi mune.
Suuri ja rohelisi.
Suurimad rohelised munad, mida näinud olen.
Inimesed ütlesid, et need olid maitsvad.
-Aga nõid? -Mis temaga siis on?
-Kas ta läks ära? -Oi ei.
Kui nõid su ellu tuleb, ei lähe see iial...
Iial...
Oh sa püha taevaissake.
Mis mul arus on? Ma ütlesin just sulle, et me nägime täna nõida.
Nõid toidupoes.
Ja mida mina teen? Istun siin,
nagu oleksin ühest silmast pime ja ei näeks teisest ka,
raiskan uimerdamisega kallist aega.
Ma olin alati mõelnud, et mida küll vanaema selles lukus kapis hoiab.
Selgus, et see oli täis ravimtaimi ja eliksiire,
ning vanu raamatuid, mis rääkisid iidsest ravimisest.
Mu ema ütles alati,
et vanaema oli maameetodil ravija.
Aga nüüd hakkasin ma mõtlema, et ta võib olla voodoo-preestrinna.
Laps, me peame lahkuma.
-Lahkuma? -Just nii, lahkuma.
Meil pole siin ohutu.
Aga kuhu me läheme?
Ma helistan oma nõole, Estonile.
Las ta broneerib meile toa
Grand Orleansi Imperial Islandi hotellis.
Ta oli seal üle 30 aasta peakokaks.
Tal on seal mõjuvõimu. Ta on staar.
Tema toit pani selle hotelli kaardile.
See on kogu Alabama kõige peenem puhkekeskus.
Sa räägid veel oma lapselastele, et peatusid selles hotellis.
Kust sa tead, et meil seal ohutu on?
Sest Grand Orleansi Imperial Islandi hotellis
pole kedagi peale rikaste valgete inimeste, laps.
Ja nõiad jahivad vaid vaeseid ja hüljatuid,
lapsi, kellest nad arvavad,
et keegi ei tõsta nende kadumise pärast kära.
Mine pakkima!
Vanaema, kas igas linnas on nõiad?
Igas linnas, igas osariigis ja riigis.
Ja igas riigis on nõidadel salajane selts ehk nõianõukogu.
GRAND ORLEANSI IMPERIAL ISLANDI HOTELL
See on just nagu Rotary klubi, aga nõidade jaoks.
Nad saavad kõik ühes kohas kokku ja klatšivad, et kelle ära loitsisid,
või vahetavad salajasi nõiajooke, ja muud.
Aga mis kõige tähtsam,
nad saavad käske Suurelt Ülemnõialt.
-Suurelt Ülemnõialt? -Jah.
Ta on nende kõigi valitseja.
Kõikvõimas, üleni õel, ja temas pole grammigi halastust.
Jah. Legendi kohaselt koorus ta Norra jäises tundras.
Vaata nüüd seda.
Mis, kas jäädki sinna seisma ja mind päev otsa jõllitama?
Kas ma saan teid aidata?
Sa võid asjad autost välja tuua, kuni ma meid sisse registreerin.
Jah, proua.
Võti on siin.
Oh, ja...
Ei.
Jätke oma raha endale, proua.
Ja nautige siinviibimist.
Arvan, et teen seda.
Vanaemal oli selle hotelli osas õigus. See oli kohe kindlasti peen.
Ta tõi meid Mehhiko lahe äärde, et sellest nõiast eemale saada.
Aga tal polnud aimugi, mis meid ees ootas.
Ole hiirega ettevaatlik.
-Ei. -Jumala eest,
sa käitud nii ebamõistlikult.
Ei, Deidre. Viimast korda, ma ei lase seda naist oma majja.
-Ta on väga hea seltsiline. -Kindlasti mitte, Deidre.
Jumala pärast,
Bruno, su nägu.
Sind ei saa ka kuhugi kaasa võtta.
Olge lahke, proua.
TERE TULEMAST, RAHVUSVAHELISE LASTE
VÄÄRKOHTLEMISE ENNETAMISE SELTSI LIIKMED
Tule, me saime oma võtme kätte.
Me oleme toas 766.
Kõlab nagu hea tuba.
Kas kõik on korras, vanaema?
Sa köhisid esimest korda pärast kodust lahkumist.
Kas saan aidata, proua?
Te olete vist Estoni nõod.
Jah, ta nõudis, et te saaksite toa 766.
See on Magnoolia.
See on üks meie kenamaid juuniorsviite.
Kas sa pole mitte üks õnnelik sell?
Seda ei juhtu iga päev, et sinutaoline noor härrasmees
saab nii peenes hotellis peatuda, ega?
Tule, Gatsby. Lähme.
Lähme otsime oma toa üles.
Kas ma näitan teile? See on neljandal korrusel.
Vanaema, kui me 4. korrusel oleme, siis miks on toa number 7-6-6?
Sest selle hotelli ehitanud mees oli numeroloog.
Ta uskus, et numbritel on tähendus.
Ma tean veidike numbrite kohta.
Seitse ja kuus koos tähendavad, et ees ootab katse.
Kaks kuut tähendavad küllust.
Nii et paistab, et ees ootab suur katse.
No terekest.
Grand Orleansi Imperial Islandi hotell
tervitab teid ja teie kena heategijate rühma.
Tahaksin öelda, et me aplodeerime teie loendamatutele filantroopilistele
tegudele ja...
Ja...
Mul on kahju, proua,
aga meie hotellis kehtib väga range lemmikloomade keeld.
Te tundute olevat mees, kellele meeldib üks kallike.
Kas pole, hr...
Stringer. R. J. Stringer III. Hotellijuht.
Aitäh, et mulle erandi teete,
-hr R. J. Hotellijuht. -Stringer.
Jah, aga ma pole veel... Aga ma ei nõustunud...
Öelge mulle midagi, hr...
-Stringy? -Stringer.
Hotellimees.
-Juhataja. -Kolmas.
-Jah. -Ma tean, et te armastate kiisusid.
Aga mida te arvate...
hiirtest?
Hiirtest?
Jah. Hiirtest.
Mida te teeksite, kui teil oleks hiired
igal pool siin hotellis ringi lidumas?
Ma võin teile kinnitada, proua,
et siin poleks iial mingeid hiiri...
Aga kui oleks? Hüpoteetiliselt?
Oh, hüpoteetiliselt.
Jah, oletatavasti ma siis...
Ma kutsuksin näriliste hävitaja.
Just nimelt!
Näete, tüdrukud?
Ta kutsuks näriliste hävitaja!
Just nagu iga normaalne inimene, kel pea õigesti otsas,
hävitaks ta need kratid.
Rotid.
Me hävitaksime rotid.
Õelad.
Neid ei saa teisiti kirjeldada.
Puhas, ilustamata kurjus. Sellised on nõiad.
See minu köha? Selle põhjustas tõenäoliselt nõid.
Tõenäoliselt see, keda sa toidupoes nägid.
Tõesti? Nõid võib su köhima panna?
Võid oma pea panti panna, et suudavad.
Vanaema, kuidas sa teed vahet päris nõia ja tavalise proua vahel?
Noh, esiteks pole nõiad üldsegi naised.
Nad on inimkuju võtnud deemonid.
Seepärast, kui sa nõida lähemalt vaatad,
siis näed, et ta suunurgad on väljavenitatud,
need ulatuvad peaaegu ta kõrvadeni,
ja seda peidetakse tavaliselt tugeva meigiga.
Ja tõeline nõid kannab alati kindaid. Kogu aeg.
Sest tõelisel nõial ei ole käsi. Tal on küünised.
Küünised?
Ja neil pole varbaid.
Nende inetud jalad näevad välja, nagu varbad oleks kirvega maha raiutud.
Ja kõik nõiad on kiilaspäised.
Kiilad kui keedetud muna.
Seega nad kannavad parukaid, millest saavad koledaid haavandeid.
Nõiad kutsuvad seda "parukalööbeks".
Ja see ajab nad hulluks.
Niisiis, kindad,
parukad. Kas see on kõik?
Ninaaugud.
-Ninaaugud? -Jah. Ninasõõrmed.
Ninaaugud.
Nõidadel on tavainimestest suuremad ninaaugud.
Kui neil on vaja nuusutades last otsida,
võivad nende ninaaugud kuni 20 cm suuruseks muutuda.
Aga lastel on nõidade jaoks kole lõhn.
Isegi siis, kui laps just vannis käis?
See muudab asja vaid hullemaks.
Värskelt puhas laps lõhnab nõia jaoks nagu koerakaka.
-Koerakaka? -Just nimelt.
Mida puhtam laps, seda enam ta nõia jaoks kaka järele lehkab.
Äkki ma peaks vannis käimise lõpetama.
Ära tule mind proovile panema.
Kas nõid saab siia tulla ja meid magamise ajal rünnata?
Ei.
Üldse mitte.
Nõiad ei tee iial selliseid tobedusi,
nagu mööda vihmaveetorusid ronimine või inimeste majadesse sissemurdmine.
Pealegi nad ei tea, kus me oleme.
Olgu, aga ma kardan ikka veel veidi.
Tule siis siia, väikemees.
Vaat nii.
Maga nüüd.
Kas tõesti?
Järgmisel hommikul säras päike ning õhk oli karge ja puhas.
Ma olin vait nagu hiir, et vanaema saaks pikemalt magada,
ja otsustasin talle hommikusöögi tuppa tellida.
Sinu hommikusöök on kohal, vanaema.
Munapuder, praetud kana, maisipuder, suhkruga pekanipähklikuklid,
rabarberi- ja maasikamoos, ja kann magusat jääteed mündiga.
See lõhnab küll eriliselt.
Küll ma magasin alles pikalt.
Aitäh, et mulle hommikusöögi tellisid.
Ma andsin toateeninduse tüübile pool dollarit jootraha.
-Kas see sobis? -See on sinust väga härrasmehelik.
-Vanaema, kas kõik on korras? -Jah. Vaid väike kõditus.
Ulata vanaemale üks klaas teed.
Ja tea, et vanaema võtab täna asju rahulikult.
Aga sina mine välja ja lippa ringi.
Mine alla vee äärde. Lõbutse.
Ma mõtlesin, et treenin veidi Daisyt.
No võta ta kaasa.
Ära teda ainult veele liiga lähedale lase.
Ma ei tahaks, et mingi suur vana meremadu ta kinni krabaks.
Meremadu?
Teen nalja. Pole mingeid meremadusid.
Mine juba. Ja lõbutse.
Ja ära minu pärast muretse. Mul on kõik korras.
Kuigi ma teadsin, et vanaema tegi meremadude osas vaid nalja,
ei tahtnud ma siiski riskida, ning me jäime sisse.
Ja kas pole imelik,
et me sattusime suurde ballisaali,
kus Rahvusvahelise Laste
Väärkohtlemise Ennetamise Seltsi rahvas
kavatses oma konverentsi pidada.
Kuule!
Sina seal!
Ja mida sa teed?
-Murrad sisse? -Otsin vaikset kohta.
-Milleks? -Treenimiseks.
Mille treenimiseks?
Lahe. Super. Mis ta nimi on?
Ta on tüdruk. Ja ta nimi on Daisy.
Kas ma võin teda hoida?
Ta ei armasta eriti võõraid.
Kas ta oskab trikke teha või midagi?
Me tahtsime just treenima hakata. Tahad pealt vaadata?
Mis kell on?
Üks kena proua käskis mul temaga siin kell 12.25 kokku saada.
Ta ütles, et annab mulle kuus tahvlit Šveitsi šokolaadi.
-Mis su nimi on? Ma olen... -Bruno Jenkins!
Ma olen sind igalt poolt otsinud, noormees.
Su isa on maruvihane.
Tere, ema. See on mu uus sõber.
Meeldiv kohtuda.
Vaata oma käsi, need on räpased!
Vaata oma pluusi! Täielik segadus!
Tule minuga.
Mida sa teinud oled? Jooksid vorstitehases ringi või?
Saal oli täiesti tühi.
Minu ja Daisy jaoks ideaalne koht, kus treenida.
Ja ma arvasin,
et kui Laste Väärkohtlemise Ennetamise rahvas välja ilmub,
siis vaatavad nad ilmselt lahke pilguga ühele noorele hiiretreenerile,
kes lihtsalt oma asja ajab.
Jesver, see hirmutas mind poolsurnuks.
Niisiis, olemegi kohal.
See on Le Grand Imperiali ballisaal,
või Le Salon Grande, nagu me seda kutsume.
Tegelikult kutsume seda Seinamaalitoaks, kõigi nende ilusate seinamaalide...
Mulle öeldi, et siin viib vaid üks uks sisse ja välja, jah?
Jah.
Siin saab ainult sellest uksest sisse ja välja, mis muidugi
ei rõõmusta tuleohutuse eest vastutajat, nii et ärge hakake tulesid süütama.
See tuba sobib.
Just, niisiis...
Jah, nii et kui on veel... Kas on veel midagi,
-mida te daamid... -Ei.
-Ei? -Hüvasti.
Oh, olgu.
Saoirse, pane saal lukku!
Hüva, te niinimetatud daamid.
Valmistuge eemaldamiseks.
Ärka üles.
Nii, te kinniköidetud sukkubused,
te võite oma kindad ära võtta.
Te võite oma kingad ära võtta.
Ja...
te võite oma parukad ära võtta!
Nad on kõik nõiad.
Mu veri tardus soontes, kui ma hakkasin tõeliselt kartma.
Siin ma siis olin, lõksus ühes toas koos terve hulga kiilaspäiste nõidadega!
Ja see õeluskott, see kiilas honcho, kes otse mu kohal seisis,
see, kes kõiki käsutas,
niipea, kui ma teda korralikult nägin, teadsin ma kohe, kes ta olema peab.
See on Suur Ülemnõid.
Nõiad.
Te olete üks hunnik
kasutuid ussikesi!
Täna hommikul,
kui ma hommikust sõin
ja aknast välja ranna poole vaatasin,
siis mida ma nägin?
Mida ma nägin?
Ma nägin tosinaid...
Ma nägin sadu...
Ma nägin sadu vastikuid väikesi jõmpsikaid
liivas mängimas,
ja see võttis mul kohe söögiisu ära!
Niisiis.
Minu käsud on järgmised.
Ma tahan, et kõik maailma lapsed...
maamunalt pühitaks!
Laiaks litsuda, laiali pritsida ja tuulde loopida!
Teie Ekstsellents, kas teil on plaan?
Kuidas me saaksime ometi kõik lapsed...
See oli tegelikult hea küsimus.
Vastuhakkav, aga hea küsimus.
Muidugi on mul plaan.
Ma tahan, et te kõik naaseksite oma haledatesse väikelinnadesse
ja avaksite...
kommipoe.
Ja selles poes müüte te
ainult kõige kvaliteetsemaid ja maitsvamaid komme.
Te mõtlete nüüd:
"Kust ma saan raha, et kommipoodi osta?"
Noh, ma olen ka sellele mõelnud.
Minu toas, toas numbriga 666,
on mul reisikirst, mis on täis uhiuusi ja krõbisevaid sajadollarilisi!
Tuba 666.
Pidage meeles tuba 666,
ja te poed müüvad vaid kõige kvaliteetsemaid ja maitsvamaid komme.
Ja...
me kasutame valem number 86 viivitusega hiiretegijat!
Üks tilk hiiretegijat kommi sees
muundab räpase väikese lapse ühe tunniga hiireks!
Kaks tilka muundavad vastiku väikese jõmpsika 30 minutiga.
Ja kolm tilka toimib hetkega.
Kohene hiir!
Oi ei.
Jääge vait.
Niisiis, vähem kui tunni eest
leidsin ma fuajeest ühe eemaletõukava, haisva väikese poisi,
ja andsin talle röögatult kalli Šveitsi šokolaaditahvli.
Šokolaaditahvli, milles oli üks tilk
-minu number 86... -Oi ei.
-...viivitusega hiiretegijavedelikku! -Bruno.
Ja ma käskisin sel ahnel jõmpsikal minuga siin kell 12.25 kokku saada.
Nii et vähem kui 10 minuti pärast
näete kõik te haledad nõiad, milline tõeline geenius ma olen!
Geenius!
Vaikust!
Kus mu šokolaad on?
See on see väike ahne kretiin.
-Kähku! Pange parukad pähe! -Oled sa seal?
Tere tulemast, sa...
kena ja nägus mees.
Me oleme oodanud.
Kulla poiss.
Mul on su šokolaad.
Sa lubasid mulle kuut tahvlit.
Ma näen su käes vaid ühte.
Näete, daamid,
ta pole mitte ainult paks ja rumal, vaid ka ahne.
Just nii, väikemees.
Siin on su maitsev šokolaad.
Tule ja võta. Tule aga.
Olge valmis, tüdrukud.
Kümme sekundit.
Anna mulle mu šokolaad. Anna siia.
See on siinsamas, mu kullake.
Daisy, mida me teeme?
Anna siia.
Viis sekundit.
Anna mulle mu šokolaad. Anna siia.
Kolm...
-Anna siia. Anna! -Kaks...
Üks...
Hakkab pihta!
See lehkav jõmpsikas,
see koletu täi,
on muundatud...
Ta tegi selle ära. Ta on geenius.
...armsaks väikeseks hiireks!
Ja mis selle kõige mõte on?
Kus mu šokolaad on?
Litsuge ta laiaks!
Litsuge ta laiaks! Tapke ta ära!
Ta on sealsamas.
Nad muutsid Bruno hiireks ja üritavad teda nüüd laiaks litsuda.
Ma toon ta ära.
Kas sa rääkisid just?
See on parv! Nad on kõikjal!
Võtke ta kinni! Kus ta on?
Jeerum! Sa oled hiiglane! Miks sa nii suur oled?
Ma pole suur, sina oled väike. Mina olen normaalne.
Kuidas ma saan väike olla?
Sest sa oled hiir.
Nõid nõidus su ära.
Nõid? Mis nõid?
Ma teadsin seda!
Koerakaka!
-Appi! -Võtke tast kinni!
-Aidake mind! -Hoidke teda maas!
-Pöörake ta ümber. Hoidke suud. -Appi!
Tehke ta mulk lahti.
Hüva.
Kui tahad nii mängida,
siis mängime Shakespeare'i moodi.
Üks tilk...
Kaks...
Läheb lahti!
Jaa!
Kas sa pole mitte üks nunnu väike hiireke?
Kelle käes vasar on?
-Siin! -Tooge vasar!
Kus vasar on?
Ma ei karda midagi.
Ta on mul peos. Kus vasar on?
Noh! Anna see siia!
Jookse, Bruno!
Nii et sa oled ka hiir?
Nüüd oled mul käes.
Neli jalga, Bruno.
Neli jalga.
Rotid! Tupik!
Jookse, Bruno!
Ei!
Mu selg.
Mis meiega juhtus?
Miks me hiiresed oleme?
-"Hiired". -Mida iganes.
Hotellis toimub nõidade kokkutulek,
ja neil on üks õel nõiajook.
-Nad panid seda su šokolaadi sisse. -Minu šokolaadi? Tonti!
Nad rikuvad alati šokolaadi ära. See on tavaline kurja nõia protseduur.
-Oot. Sa olid ka laps? -Tüdruk.
Kas ma näen välja nagu kitsetall?
Ei, nagu hiir.
Mida me ometi ette võtame?
Ma ei taha hiir olla.
Mulle meeldib pontsakas põnn olla.
-Laps. -Mida iganes.
Me peame mu vanaema üles otsima. Ta teab nõidade kohta kõike.
Ta teab, mida teha. Tulge.
Kaks krabisalatit. Mida sa teed?
Vaadake kogu seda maitsvat toitu.
Nüüd teeme nii.
Näete seda ava?
Vean kihla, et see viib fuajeesse. Läki.
Tõsta see üles. See on valge trühvel.
Kas sa tead ka, kui palju valged trühvlid maksavad?
Pühi see ära ja pane kastmesse.
Mis see on? See on lehttaigen või?
Me vajame abikäsi juurde.
Mis nüüd?
Me peame vaid liftini jõudma
ja siis neljandale korrusele saama.
Tulge!
Aidake nati.
Jesver.
-Tehke kähku. -Siiapoole.
Mulle torkas just midagi pähe.
Kuidas me 4. korruse nupuni ulatume?
-Korrus? -Neljas, palun.
Tulge!
Minu tuba on seal, 766. Siiapoole.
Ta ei kuule meid iial.
Uksekell.
Tulge!
Jeerum!
Nii. Me moodustame inimredeli.
Sa tahad öelda, et hiireredeli?
Just, hiireredeli.
Ma saan...
Pihta sain!
Aidake!
Suured tulekerad, ärge laske mul kukkuda!
Minu järel, poisid.
Hiired!
Nad on kõikjal!
Vanaema, see olen mina. See olen mina, su lapselaps.
Minu lapse...
Kas see oled sina, poisu?
Jah, vanaema, see olen mina.
-Oled see tõesti sina? -Tõesti olen.
-Mis juhtus? -See oli Suur Ülemnõid.
Suur Ülemnõid? Issake, mitte Suur Ülemnõid.
Jah. Ta hiirestas mind.
Ja kogu hotell on nõidu täis.
Neil on nõidade kokkutulek või midagi.
Sa oled nii palju üle elanud, sul pole veel seda ka vaja.
Vanaemal on nii kahju.
Vanaema, palun tule põrandalt ära ja pane mind kohvilauale.
-Kuidas ma seda teen? -Võta mind kätte.
-Võtan sind kätte? -Jah, just nagu mina Daisyga teen.
Just.
Ma ei suuda uskuda, et sinuga nii juhtus.
Usu mind, asjad võiksid palju hullemad olla.
Võiksid või?
Vanaema, see on minu sõber Bruno Jenkins.
Ta on nüüd ka hiir,
aga ta oli väike pontsakas inglise poiss.
Sa oleks võinud öelda lihtsalt: "See on minu sõber Bruno."
Mul on nii kahju, Bruno.
Need koledad ja õelad nõiad said sinu ka kätte, mis?
Jah. Nad said mu täiega kätte. See on üks kole päev olnud.
Kas kellelgi on veel kõht tühi?
Oh, ja Daisy oli ka laps. Tüdruk.
Miks sa varem midagi ei öelnud, kullake?
Sest rääkimine võib hiire jaoks väga ohtlik olla.
Enamik ei saa aru ja hakkavad kartma.
Ma peaaegu ütlesin midagi tol õhtul, kui sa rääkisid loo sellest,
kuidas Alice Blue kanaks muudeti,
aga siis mõtlesin ümber.
Nii et mingi õel nõid hiirestas su.
Jah, proua, nelja kuu eest.
Samal pärastlõunal, kui ma orbudekodust ära jooksin.
Juhtus nii, et üks lahke daam... Ma arvasin, et ta oli lahke.
Igatahes, ta pakkus mulle šokolaadi, ja enne kui arugi sain, põmaki!
Mind moondati.
Ja siis, kiiremini, kui kuum nuga võid lõikab,
võttis üks kerjus mind kinni ja müüs mind lemmikloomapoodi,
et ta saaks toitu osta.
Nämma!
Mul on nii kahju, Daisy.
-Mary. Mu nimi on päriselt Mary. -See on ilus nimi.
Vabandage. Kogu see toidujutt teeb mind väga näljaseks.
Kas saaksin äkki ühe viinamarja?
See oli Suur Ülemnõid, ja ta on siinsamas, selles hotellis?
Me peame teid kuidagi tagasi moondama. Kõik taas heastama.
Suurel Ülemnõial on terve tuba nõiajooki täis.
Ja ta tahab selle abil kõik maailma lapsed hiirteks muuta.
Me peame neid aitama.
-Kes seal on? -Hooldus.
Kähku, peitke end ära.
Siia. Hüpake mu kudumiskotti.
Püsige peidus.
Jah.
Vabandust, et segan, proua,
aga meile teatati võimalikust näriliste sissetungist.
Näriliste sissetung? Nii kallis hotellis?
See on ogaram kui orikas tapapäeval.
Jah, proua. See pole tõenäoliselt tõsi.
Toateenija, kes neid närilisi nägi, kaldub liialdaselt erutuma.
Aga ohutuse mõttes tahtsin siia need lõksud panna,
-kui te vastu pole. -Olgu.
Me paneme need kõikidesse tubadesse.
Lihtsalt ohutuse mõttes.
Mis need siis on? Hiired?
Oi ei, proua.
Toateenija ütles, et ta nägi tervet karja hiiglaslikke ja inetuid rotte.
Neid oli vähemalt tosin.
Issake, terve tosin?
Noh, nagu ma ütlesin,
ta kaldub liialdaselt erutuma.
Värske Wisconsini Cheddari juust.
Ajab närilised täitsa hulluks.
Nad ei suuda sellele vastu panna.
Igatahes, kui kuulete, et lõksud hakkavad kinni laksatama,
siis helistage mulle.
Saab tehtud.
Tõsijutt.
Kas sa ei tea midagi? Viinamarjad pole hiirtele head.
Nii, teie kolm. Hoidke neist lõksudest eemale, kas kuulete?
Kui me saaksime natuke seda nõiajooki,
siis suudaksin ma äkki selle mõju vastupidiseks muuta.
Teha sellest nõiajoogi, mis muudab hiired lasteks.
Mul on reisides alati oma loitsuvastased rohud ja soolad kaasas.
Aga kes teab, kus see õel nõid küll on.
Meie teame. Ta on toas 666.
Me kuulsime, kuidas ta käskis kõigil nõidadel
kohe pärast õhtusööki temaga toas 666 kokku saada.
Ja meie oleme toas 766. Tuba 666 on otse meie all.
Püha issake!
See õel sorts elab otse meie all?
Jah. Ja me teeme nüüd nii.
Me ootame, et Suur Ülemnõid oma toast lahkuks,
siis kasutame vanaema lõnga
köie asemel, et mind alla Suure Ülemnõia rõdule lasta.
Ma haaran ühe pudeli nõiajooki,
vanaema tõmbab mu tagasi üles, muudab loitsu vastupidiseks,
ja ta-daa, olemegi taas lapsed.
Noormees, sa mõtlesid selle just nüüd välja?
Lihtsalt kargas mulle pähe.
Nurjatud, räpased jõnglased.
Te ajate mind oksele!
Oh, Hades, lood on nii hullud,
et ma ei saa enam isegi klaasikest koirohtu nautida.
Jah, see on küll Suur Ülemnõid.
Vanaema, see ongi see nõiajook. Ta hoiab seda jääs.
Jah, seda ongi meil vaja.
Hades, tule.
Me jääme teejoomisele hiljaks.
Teeaeg. Suurepärane.
Me vajame vaid üht pudelit nõiajoogiga.
Nii et haara kähku üks pudel ja kiirusta tagasi.
Ei või teada, millal see koletis tagasi võib tulla.
Ma tean, et sul on hirm, kullake.
Mul pole hirm, vanaema.
Ma ei tea, miks,
aga sellest saati, kui mind väikeseks hiireks muudeti,
ei hirmuta väikesed asjad mind enam.
Olgu. Hoia kõvasti kinni.
Ma ei suuda uskuda,
et nad ei luba mu kallikest söögituppa.
See kirpe ja prussakaid täis hotell diskrimineerib kõige vastu.
Raha, raha.
Oh, Hades,
milleks on selles vastikus inimmaailmas kõigeks kogu aeg raha vaja?
Vastik, räpane mammon.
Ta on valmis.
Vaata aga vaata.
Huvitav, miks see lõng siin on?
Oi. Tere.
Mu kudum kukkus üle rõduserva alla.
Aga sellest pole midagi.
Õnneks jäi mulle see ots veel pihku.
Noh, ma lasen käia ja... Ja tõmban selle üles.
Jätan teid rahule.
Laske lahti.
Ma tean sind.
Mind?
Ei usu.
Ma olen sind varem näinud. Mäletan su nägu.
Te olete mind ehk fuajees näinud.
Ei, ei. Mitte fuajees.
Ma mäletan sind...
Mida? Kes seal on?
Ma olen hr Stringer III, hotellijuht.
Needused!
Te tahate, et ma lapsed rannalt eemaldaksin?
Ma tahan, et nad eemaldataks.
Noh, ma... Ma vaatan, mida saan teha.
Proua, ma hankisin teile täna selle. Mõtlesin, et äkki see meeldib teile.
See on kiisukandja.
Te võite oma kassist sõbra sinna panna,
ja kanda teda siis selles üle kogu hotelli,
kaasa arvatud söögituppa.
Mõtlesin, et äkki see meeldib teile.
Noh...
Las ma ütlen teile midagi, härra Kassi-Puuri-Hankija.
Ma ei luba mitte iialgi panna oma hinnalist kiisukest...
No vaadake. Talle meeldib seal.
Proua, ma peaaegu unustasin.
Teie daamide tänase õhtusöögiga seoses,
me pole suppi välja valinud.
Teil on kaks valikut.
Esiteks meie cajun'i vürtsidega krabi Creole,
või siis meie istanduse köögi hernesupp.
Kumb neist on odavam?
Noh, te mõistate kindlasti, et krabid on värsked ja...
Kumb neist?
Istanduse köögi hernesupp on odavam.
Siis me võtame hernesupi.
Jah, proua.
Ja...
ärge supi sisse küüslauku pange.
-Ärge mida pange? -Küüslauku.
Ärge küüslauku pange?
Kas ma kokutasin?
Ei mingit küüslauku.
Minu naised
kannatavad kõik valikulise toiduvältimise häire käes.
Valivad sööjad.
Jah, proua. Nagu soovite.
-Ma teavitan kokka. -Sa tee seda.
-Juhatan end ise välja. -Sa tee seda.
Noh, mu kallike,
kuna sulle seal puuris nii väga meeldib,
siis võidki sinna jääda!
Reetur!
Hiiretegija nõiajook.
Tilgake iisopit.
Näputäis puju.
Ja nüüd sorts ravivett, otse Lourdesist.
See on kõige võimsam ravivesi üldse.
Nõnda.
Ühendame nüüd kõik käed ja langetame pea.
Noh, olgu ma...
Mida sa ikka oskad kosta.
Me pidime midagi proovima, lapsed.
Selle nõia vägi
on palju suurem kui minu pisikesed kodused ravimid.
Kuri vägi.
Ja tugev.
Palju tugevam kui mina.
Palun ära nuta, vanaema. Kõik saab korda.
Mul on kahju, lapsed.
See pole sinu süü, vanaema. Vahel asjad lihtsalt juhtuvad.
Jah, seda küll.
Mul pole tegelikult midagi hiireelu vastu.
Ma saan terve päeva oma uute sõpradega veeta,
ma ei pea enam kooli minema, ja ma ei pea autoga sõitma õppima,
mis tähendab, et ma ei satu iial õnnetusse.
Kulla laps. Tule siia.
Kas sa hoolitsed ikka minu eest? Isegi siis, kui ma hiireks jään?
Aga muidugi, kullake. Vahet pole, kes sa oled
või milline sa välja näed, kuni keegi sind armastab.
Ja mina armastan sind alati.
Aga mu sõbrad? Kas nad võivad ka meiega jääda?
Aga muidugi.
Kui nad tahavad,
aga ära unusta, et neil on kõigil lähedased, kes neid igatsevad.
Ma pole selles nii kindel.
Ära ole narr. Olen kindel, et nad armastavad sind.
Mu ema arvab, et olen kohmakas,
ja mu isa kurdab, et ma olen alati näljane.
Ehk armastavad nad sind nüüd sellisena, kes sa oled, mitte sellisena, kes sa pole.
Sul on vedanud, et sul vanemad on, Bruno.
Mõnedel meist pole.
Aga meil läheb kõik hästi.
Meil on vanaema, ja ta jääb alati meie perekonnaks.
Ja meid on sellega väga õnnistatud.
Aga ma tahan teada, miks me siin niisama uimerdades passime?
Kuidas me takistame neid kohutavaid nõidu,
nii et nad veel enam lapsi hiirteks ei muudaks?
Tal on õigus. Me peame midagi tegema.
Ma tean, mida me teeme.
Ma hiilin number 86 hiiretegijaga kööki,
valan nõiajoogi nõidade hernesupi sisse,
ja muudan nad kõik hiirteks.
Oled sa selles kindel, väikemees?
See kõlab nagu üks väga ohtlik ja hirmus ülesanne.
Usalda mind, vanaema, ma saan hakkama.
Saame fuajee baaris kokku. Bruno ja Daisy teavad, milline ava.
Ole ettevaatlik, kullake.
Saab tehtud, vanaema.
Tehke eluga!
-Hernesupp on valmis. -Hernesupp valmis.
Ei mingit küüslauku.
Supp on valmis, küüslauguta, kokk, kohe saab.
Kus mu garneelid on?
Need pole garneelid, need on krevetid.
Sa ei oska garneeli ja kreveti vahel vahet teha?
Loenda sõrgi. Üks, kaks.
Hakkame suppi välja tõstma.
Laske nüüd eluga.
Jah, kokk.
Mida sa teed, ah?
Ma panen krevette valmis.
Ära ütle, et see on krevett.
-Tean koorikloomi. -See on krevett.
Ma olen krevette 30 aastat pruunistanud, ja kasutan ainult võid.
-Ainult võid? -Mitte kunagi õli.
Mind ei huvita, mida toitumiseksperdid ütlevad.
Nad on kokanduse ära rikkunud.
Alati ainult võid.
Kus mu krevetid on?
Mida ma pean tegema, et siin krevette saada?
Hakkame seda suppi välja tõstma.
Jah, kokk.
Kas sa nutad?
Minu köögis ei nuteta.
Kokk, see supp vajab küüslauku.
Ei mingit küüslauku. Stringeri käsk.
Rasvatulekahju.
Tuletekid on kraanikausside all.
Kas need on minu krevetid, mis just plahvatasid?
Unustage need garneelid, visake sinna lihtsalt krevette.
Te idioodid ei oska...
Tooge keegi mulle terav nuga, et saaksin end ära tappa.
Kutsuge keegi näriliste hävitaja.
Vaadake, mu ema ja isa on seal.
-Need on su ema ja isa? -Annan ausõna.
Bruno, on vist aeg su vanematele tere öelda.
Hull oled või? Siinsamas baaris?
Pole paremat aega kui olevik.
Vabandust, kas te olete hr ja pr Jenkins?
Kas saame teid aidata?
Ma kardan, et mul on te poja Bruno kohta kummalisi uudiseid.
Mis Brunoga on? Kus ta on?
Äkki võiksime veidi privaatsemasse kohta minna.
Miks meil privaatsust vaja on?
Tal pole seda lihtne selgitada.
Tal oleks palju mugavam, kui me kõik üles teie tuppa läheksime.
Ei, kuulge, proua,
mul on siin täiesti mugav olla.
Nii et te kas ütlete mulle, kust ma Bruno võin leida,
või jätate meid kohe rahule.
Noh...
Ta on siinsamas.
See on hiir! Hiir!
Jumala nimel, mis teil viga on? Koristage see räpane näriline siit ära!
Ei, ei. See on Bruno.
Bruno, ütle neile midagi.
"Ütle midagi"? Kas te olete hull või?
Kaduge meist eemale, enne kui ma juhataja kutsun.
Lõpetage see kriiskamine. See on teie poeg, Bruno.
Juhataja! Kutsuge keegi juhataja.
See naine hirmutas just mu abikaasa poolsurnu
Ta kõnnib ringi, endal rotid käekotis.
Bruno, miks sa midagi ei öelnud?
Mu isa vihkab seda, kui ma täis suuga räägin.
Vanaema.
Siin all.
Seal sa oledki. Tänu jumalale.
-Kuidas siis läks? -Supp on valmis.
Vaadake! Hernesupp.
Aga palun, küüslauguvaba.
Vabandage, proua, kas võiksin teiega rääkida?
Palun, siiapoole.
Siiasamasse.
Ega te juhuslikult hiirt
endaga kaasas ei kanna, ega?
Hiirt?
Misjaoks ma peaksin hiirt kaasas kandma?
Kas sel on midagi pistmist kõigi nende rotilõksudega,
-mida siin hotellis üles pannakse? -Rotilõksudega?
Kas see on teie hale katse endale katet teha?
Süüdistate külalisi hiirte kaasaskandmises,
et varjata asjaolu, et selles hotellis jooksevad hiired ringi?
-Ei. Mida? -Üht ma teile ütlen.
Arvestades, kui palju see hotell mulle maksab, ei taha ma ühtki hiirt näha.
Isegi mitte pisikest ja armsat.
Jah, proua. Mul on nii...
Minu viga. Vabandust.
Luther.
Kas sa juhataksid palun selle daami meie parimasse lauda?
Kahtlemata. Siiapoole.
Vabandust, proua,
lihtsalt ma...
Meie parim laud, proua.
Aitäh, Luther. Aga olen kindel, et teie parim laud selles kenas asutuses
on ju seesama, mis on siin köögi kõrval.
Ma eelistan alati lauda väljapääsu juures, et saaksin kähku lahkuda.
Muidugi.
Vaadake.
Neile meeldib see supp.
Kas olete otsustanud?
Jah, võtan vist jambalaya.
Suurepärane. Ja kas tahaksite midagi alustuseks?
See hernesupp, mida need peened daamid söövad, näeb hea välja.
Ma võtaksin selle.
Mul on kahju. See supp on reserveeritud
vaid selle rühma naiskülaliste jaoks.
See suur rühm kannatab tõsise küüslauguallergia all.
Seega nad nõudsid, et nende supis poleks küüslauku.
See on väga maitsetu. Peaaegu mittesöödav.
Selge.
See kõlab vastikult.
Kas tohin soovitada cajun'i vürtsidega krabi Creole't? See on üks me põhiroogi.
Kõlab...
Jah?
Krevettidega Creole sobib.
Te mõtlete krabidega Creole't?
Jah, krabidega.
Väga hea.
Hoidke pead all, meil on seltsilisi.
Patsid.
Kuidas palun?
Patsid.
Sul olid patsid.
Kas ma tunnen teid?
Paljude aastate eest, ühes niruses väikelinnas.
Ühes niruses väikelinnas siinsamas Alabamas.
Sul olid patsid.
Ja sa pääsesid mu käest.
Mäletad?
Aga ma sain kätte
selle su kohutava pisikese sõbra.
Mäletad...
Kähku, hiireredel.
See olid sina.
Sina olid see räpane nõid, kes Alice'i ära muundas.
See on kole...
Mida te teete?
Vanaema, vaata!
Tubli poiss.
Viska viis, kullake!
On see vast alles üks tõsine rotifitseerimine.
Issand! See on mu jala peal!
Issake, on see vast alles kaos.
Tule siia, va jube näriline...
Võtke see ära!
Tulge, lapsed. On aeg uttu tõmmata.
Kutsuge keegi näriliste hävitaja!
Hästi tehtud.
Vaadake, kui palju nõiajooki.
Lapsed, me peame kõik pudelid kaasa võtma.
Vanaema, aga mis temast saab?
Helistan juhatajale, et ta kassi välja laseks, kui me läinud oleme.
Oh, maha kukkus.
Ma toon ära, vanaema.
See juust lõhnab kole hästi.
Vaata, mida sa mind tegema sundisid.
Arvad, et oled nii tark, tuled varastatud võtmega mu tuppa sisse murdma?
Aga kõik teavad, et all vastuvõtus on varuvõti.
Me ei lase sul iial su närust ja õelat plaani täide viia.
Ah nii? Ja kes mind takistab?
Sinutaoline väeti rumal haige naine või?
Kas see on su arust naljakas?
Mitte see.
Ma siin lihtsalt mõtlesin.
Üsna varsti ei suuda sa enam midagi teha.
Ja miks nii, vapper väike varsti surev naine?
Hernesupp.
Hernesupp...
Ei...
Sa igavene narr.
Ma ei joonud hernesuppi.
Kui sulle meelde tuleb...
siis mind segati.
Nüüd teeme nii.
Vaata aga vaata.
Las ma vaatan.
Arvan, et ma lükkan käe sinu rinna sisse,
rebin välja su kärbunud südame,
ja pigistan seda, kuni see lõhkeb.
Blaa, blaa, blaa.
Kogu su jõletu nõialoba ei hirmuta mind mitte teragi.
Aga peaks,
arvestades seda, et viimane asi, mida sa iial näed, on minu irvitav nägu.
Ma usun iga oma ihurakuga,
et lõpuks
võidab armastus alati vihkamise ja kurjuse üle.
Ongi nii või?
Sa võisid moondada Alice'i ja mu lapselapse,
aga ma hoolitsen selle eest, et sa ei moonda enam iial ühtki last.
Jumala nimel.
Nüüd!
Sa rumal rott! Vaata, mida sa teinud oled!
Jookske!
Vaata, mida sa teinud oled!
Te rumalad närilised!
Tulge kohe tagasi!
Va räpased kahjurid!
-Nämma. -Parasiidid.
Ma saan teid kätte, va roiskunud söödikud!
Nüüd oled peos!
Misasja?
Mulle aitab su solvangutest.
Mida see tähendab?
Va narr! Lase mind välja.
Lase mind välja!
Ma rebin teil keeled välja!
Rumalad hiired.
Nõid pudelis...
-Lase mind välja. -Nõid pudelis...
Lase mind siit totakast akvaariumist välja.
Vanaema, see on selle suure kirstu võti.
See on minu võti. See on minu võti, sa herneajuga jõnglane.
-Va herneajuga parasiidid. -Tulge nüüd.
Pistke keeled tagasi suhu, va räpased rentslijõnglased.
Mida te teete?
Mida te teete? See on minu oma.
Igavesed idioodid. Va nurjatud.
See on suur hulk pappi.
-Nodi. -Krabisevat.
Kuulge, te ajate mul kõhu korisema.
Ei, korista oma käed ära, see on minu!
Korista oma räpased käpad mu räpase mammona küljest ära!
Ma torkan su nööpsilmad välja. Mida sa jõllitad?
Mis see on, vanaema?
Siin on kogu maailma kõigi nõidade nimed ja aadressid.
Selle nimekirja, selle raha ja kogu selle nõiajoogiga
võiksime me kõik maailma nõiad rottideks muuta.
Suurepärane!
Ma lõikan teil sabad roostes kääridega otsast!
Ma nüsin teil varbaküünte näpitsatega kõrvad küljest.
Ma torgin te nööpsilmad välja!
Ma teile veel selle eest näitan!
Nii, lapsed, hopsti. Meil on tööd teha.
Peaaegu unustasin.
Ei, ei, ära seda tee.
Mida sa teed?
Hades.
Hea kiisu.
Sa oled üks hea kiisu.
Kena kassike.
-Lõbutsege siis hästi. -Kena kassike.
Va totakas kärnane kirbukott. Kallike.
Pane raamatud tagasi.
Hoia eemale, va totakas, kallike...
Ei! Hades.
Hades, kallike, ära unusta, kes sind toidab.
Ei, ära mõtle toidust!
Vanaema, kas sa seda kuulsid?
Ma ei tea, millest sa räägid. Ma ei kuulnud midagi.
No suur aitäh teile.
Ja üks sulle ka.
Järgmisel hommikul tundsime me end rõõmsalt ja võidukalt.
Vanaema oli kohe nii õnnelik,
et jagas oma rõõmu kogu hotelli teenijaskonnaga.
Suur aitäh teile kõige eest.
Üks sulle.
Ja üks sulle.
Tänan, proua.
Bruno üritas olukorda oma emale selgitada.
Tere, ema.
Ma olen nüüd hiir.
See on hiir!
Aga selgus, et hr ja pr Jenkins polnud erilised hiirearmastajad.
Seega me otsustasime, et oleks parem,
kui Bruno minu, vanaema ja Daisy juurde elama tuleks.
Kiiremini!
Läheb lahti!
Sa saidki hakkama!
See on tuul!
Äge!
Kuidas mu juuksed välja näevad?
Lähme uuesti.
Seekord istun mina ees.
Vanaema, mulle meeldib väga hiir olla!
Oh, seda ma usun.
Aga kas tahad midagi imelikku teada? Ma tunnen end endiselt poisina.
Aga sa ju oledki seda, kullake.
Elu muudab meid kõiki. No vaata mind.
Mul on aastaid turjal juba palju, aga ma tunnen end ikka tüdrukuna.
Ja mina tunnen end ikka poisina.
Näed?
Sa saad aru.
Ära iial loobu sellest, kes sa sisimas oled.
Kui ma sind vaatan, ei näe ma vurre ja roosat nina.
Ma näen vaid su silmi.
Säravaid ja kauneid.
Vanaema,
kui kaua hiir elab?
Tavaline hiir elab vaid 3-aastaseks,
aga sa pole mingi tavaline hiir, sa oled hiir-inimene,
ja hiir-inimene elab peaaegu kindlasti
kolm korda kauem kui tavaline hiir.
Ehk isegi kauem.
See on suurepärane uudis.
Ma ei suudaks seda taluda, kui minu eest keegi teine hoolitseks.
Minust saab üks väga vana hiir, ja sinust väga vana vanaema,
ja me mõlemad sureme koos.
Kui meil veab, kullake.
Aga keegi ei tea, kui kaua neile siin maal on antud.
Ainult jumal teab seda vastust.
Ja see on asjade loomulik käik.
Daisyle, Brunole ja mulle meeldis vanaema juures elada.
Me olime üks suur ja õnnelik pere.
ÕNNELIKKE HIIREJÕULE!
VÄGA HIIRELIKKE JÕULE TEILE 1975
TERE TULEMAST IMELISSE LAS VEGASESSE
ULAKAS VÕI HIIRED? 1977
ME PETSIME NEID NÕIDU! INKOGNITO 1979
NÕIAKÜTID
Kuhu me jäimegi? Ahjaa. Õigus.
Niisiis, siin me siis oleme...
valmis edasi võitlema!
Valmis edasi võitlema!
Aastate jooksul oleme me moondanud ja hiirestanud
iga viimse kui jõletu nõia neis Ameerika Ühendriikides.
Seega oleme me kogunenud siia, et kogu ülejäänud maailmaga võidelda.
-Teil on nimed käes, õigus? -Jah, söör!
-Ja aadressid? -Jah, söör!
Ja teie number 86 hiiretegija vedelik?
Jah, söör! Number 86 hiiretegija vedelik, söör!
Lähme siis
ja anname neile nõidadele nende oma rohtu maitsta.
Niisiis, oled sa missiooniks valmis, vanapoiss?
Vanaema, ma pole iial rohkem valmis olnud.
Subtiitrid tõlkinud Age Orgusaar