Taigi.
Apie ką mes čia kalbėjom?
Taip, teisingai. Prisiminiau.
„Trumpai apie raganas“.
Svarbiausia štai kas.
Jos egzistuoja!
Jos tokios tikros, kaip akmenėlis jūsų bate.
Štai ką turite žinoti pirmiausia.
Antras dalykas, kurį turite žinoti, yra tai,
jog jos yra šalia!
Jos gyvena tarp mūsų,
šalia, kartu su žmonėmis.
Kiekviename dideliame mieste, kiekviename mažame miestelyje.
Taigi, žinokite,
kad ragana laisvai gali gyventi jūsų kaimynystėje.
Jų pilna visur!
Ragana gali būti slaugytoja
arba jūsų mokytoja,
ir galit galvą guldyti,
kad ta draugiška senučiukė autobuse,
siūlanti jums kramtomą saldainį,
yra ragana.
O svarbiausia. Svarbiausia yra štai kas.
Raganos nekenčia vaikų!
Ragana visą laiką galvoja, kaip sunaikinti vaikus.
Apie tai ir tegalvoja.
„Kaip sutraiškyti tą siaubingą vaiką?“
Raganai sutraiškyti vaiką yra taip pat malonu,
kaip jums suvalgyti porciją ledų,
aplietą irisų sirupu,
plakta grietinėle,
smulkintais riešutais
ir dar vyšnia ant viršaus.
Mano istorija prasidėjo paskutinį 1968 metų mėnesį.
Galite netikėti, tačiau kažkada buvau mažas berniukas.
Berniukas, kuris turėjo mamą ir tėtį.
Gyvenome Čikagoje.
Kalėdų laikotarpiu ten būdavo daug sniego.
Bėda ta, kad sniegas - slidus.
-Žiūrėkit priekį! Čia! -Mama?
Buvau užsisegęs saugos diržą.
Tėti?
Mama!
O mama su tėčiu nebuvo.
Mama! Tėti!
Mamyte! Tėti!
Ištraukim tave.
Per savo aštuntąsias Kalėdas
netekau savo motinos ir tėvo.
Mano brangus vaikeli...
Močiute.
Močiutė atvažiavo.
Viskas bus gerai.
Leisk tave apžiūrėti.
Išvešiu tave iš čia.
Sudėjau tavo daiktus, važiuosime namo.
Namo? Į mano namus?
Ne, branguti.
Namo į mano namus.
Padėti sunešti tuos krepšius į vidų, sesut?
Ne, ačiū, Redžinaldai.
Ir taip daug padėjai.
Tai laimė, kad sutikom tave autobusų stotyje.
Labai tau ačiū.
Nėra už ką.
Ar užsuksi į bažnyčią kokį sekmadienį?
Juk žinai, kad užsuksiu.
Buvo malonu susipažinti, jaunuoli.
Sveikas atvykęs į Demopolį.
-Ačiū, Redži. -Sesut.
Palauk. Nusiauk batus, nelipk ant mano gražaus kilimėlio.
Močiutė buvo mamos mama.
Stipri moteris, geros širdies.
Ji nedvejodama iškaršdavo kailį, jei būdavai to nusipelnęs
arba stipriai apkabindavo, kai to reikėdavo.
Manau,
kad čia jausiesi patogiai.
Senajame savo mamos kambaryje.
Rytoj tave įkurdinsime.
Paruošiu kakavos.
Norėsi?
Bet aš vis tiek darysiu,
pasakyk, jei apsigalvosi.
Rytoj temperatūra kils iki 23 laipsnių.
Jaunuoli, kas tau?
Lindi vienas kambaryje. Lauke - puikus oras.
Nori valgyti?
Ką tik prikepiau sparnelių.
Mano ruoštų sparnelių niekas neatsisako. Atnešiu tau.
Jei jauti, kad eiti toliau nebegali
Nes vilties nebeturi
Kad gyvenimas - sunkus
Kad laimės jame nebebus
Kad pasaulis tavo griūva
Mieloji
Ateik
Ateik pas mane.
Ateik.
Eikš, vaikeli. Nagi
Lauksiu tavęs
Ir meile apgaubsiu
Ko lauki?
Nenoriu valgyti.
O aš nenoriu sugadinti tiek daug gero maisto.
Ką, nori, kad tavęs gailėčiau?
Nieko panašaus.
Ar užjaučiu?
Taip.
Tačiau gailesčio nejaučiu.
Kartais gerasis Dievas mus pamoko taip,
kad patys to nesuprantame.
Bet tai nereiškia, kad neturime pasimokyti.
Žiūrėk.
Mano dukrelė.
Viską padaryčiau, kad ji būtų šalia.
Bet tas dėdė danguje jai numatė kitą kelią.
Ir nesvarbu, ar man tai atrodo teisinga, ar ne.
Kartais gyvenimas būna neteisingas.
Tai - sunki pamoka,
ir daugelis tą sužino gerokai paaugę.
Tu tą sužinojai jau dabar.
Ar girdi?
Nagi, vaikeli, turi pavalgyti.
Mėgsti pyragus?
Kukurūzų duona, galima sakyti - pyragas.
Pirmyn. Paragauk.
Koks jo vardas?
Čia - ji.
Jos vardas bus toks, kokį tu sugalvosi.
Jau sugalvojai vardą savo pelytei?
Tai pasakyk.
Nelaikyk manęs nežinioje.
Amunėlė.
Tinginėlė?
Ta pelė - kaip užsukta.
Visą laiką sukasi rate.
Ne „tinginėlė“.
Ramunėlė.
„Ramunėlė“.
Gražus vardas.
Labai jai tinka.
Užsimerk, vaikeli.
Ir jai kažkaip pavyko.
Po truputį,
stumdama ir traukdama,
ji išvadavo mane iš liūdesio.
Tačiau nors mano vidinė tamsa išsisklaidė,
netoliese tykojo kita tamsa.
Visai šalia.
Nesitikėjau,
tačiau netrukus sutikau savo pirmąją raganą.
Po galais.
Reimondai.
Nori pasakyti, jos - šviežios?
Mes ką tik jas gavome.
Kada? Pernai?
Žiūrėk, kokios pageltusios.
Pakraščiuose - rudos dėmės.
Negadinsiu kumpio su tokiais nupiepusiais lapais.
Gal malonėtum atnešti šviežių salotų?
Taip, ponia. Pažiūrėsiu, ką turim.
Puiku.
Močiute, ar galiu paimti šitų vinių, sukalsiu Ramunėlei namelį.
Jos - necinkuotos.
Vinis reikia cinkuoti, kad nesurūdytų.
Bet cinkuotos kainuoja 35-iais centais brangiau.
Svarbiausia - saugumas.
Taip, ponia.
Susižeidęs su surūdijusia vinimi, gali pasigauti stabligę.
Taip, ponia.
Ir man teks tau girdyti žuvų taukus, česnakų sultis ir tabasko padažą.
Juk nenorėtum šito, a?
Ne, ponia.
Gerai. Nepamiršk, saugumas - svarbiausia.
Močiutė mokėjo gydyti visokiausias ligas.
Iš savo močiutės buvo išmokusi panaudoti žoleles, užpilus
bei užkalbėjimus,
tad žmonės kaipmat pasveikdavo.
Alabamoje, kur ji užaugo, močiutę visi vadino hilere.
Cinkuotos.
Berniuk.
Mėgsti saldainius?
Ji - prijaukinta.
Labai miela.
Pabučiuok ją.
Jaunuoli.
Jei nori tų vinių, verčiau...
Taip, Reimondai, dabar geriau.
Močiute, noriu kai ką pasakyti!
Ne dabar, vaikeli.
Bet, močiute...
Galvojau, tau reikia tų vinių.
Nesvarbu. Eime.
Taip.
Eime.
Ei.
Vaikeli,
ką ten norėjai man pasakyti
šįryt parduotuvėje?
Drebėjai kaip lapas.
Nesvarbu, močiute.
Noriu, kad pasveiktum.
Man viskas gerai.
Pasakyk, ką norėjai pasakyti.
Atrodė, kad sprogsi.
Nežinau, ką ten pamačiau.
Kažkokią baisią moterį.
Ji mane pakvietė.
Tačiau kai ėmė kalbėti,
jos burna...
Ar ji buvo su pirštinėmis?
Ilgomis, iki alkūnių?
Dėvėjo skrybėlę?
Rodos, ji buvo apsivyniojusi galvą rankšluosčiu ar panašiai.
Ir kai prakalbo, jog balsas buvo bjaurus ir gergždžiantis,
kaip senų durų ant surūdijusių vyrių?
Bijojau, kad taip nutiks.
Ta moteris, kurią matei parduotuvėje - jokia ne moteris.
Tu matei
raganą.
Raganą?
Taip.
Bjaurią, suktą, supuvusią raganą.
Gerai.
Tu su savo draugais iš bažnyčios bandote iš manęs pasijuokti?
Nes, žinok, visai nejuokinga.
Paklausyk, vaike.
Raganos - ne juokas.
Pažįstu vaikų, kurie tapo nebe vaikais.
Juos raganos
labai
pakeitė.
Papasakosiu tau apie Alisą Blu.
Mudvi su Alisa Blu buvome geriausios draugės.
Mūsų namai stovėjo priešais.
Buvome kaip seserys. Neperskiriamos.
Viską darėme kartu, netgi namų ruošos darbus.
Tačiau Alisa mėgdavo padykinėti.
Alisa, nedykinėk.
Jau tuoj vakarienė.
Alisa padarė tai, ko joks vaikas neturėtų daryti.
Ji paėmė saldainį iš nepažįstamo žmogaus.
Aš taip išsigandau,
jog nulėkiau namo kaip akis išdegusi.
Nederėjo man palikti Alisos.
Suprantu.
Bet aš labai išsigandau.
Vėliau tą vakarą,
kai vėl pamačiau Alisą gyvą ir sveiką,
buvau laiminga kaip slyva.
Tačiau kitą rytą
laimę tarsi vėjas nupūtė,
nes tai nutiko.
Ji ėmė keistis.
Alisa suvištėjo. Pavirto į vištą.
Dievulėliau!
Kokia didelė višta.
Gal matei Alisą?
Ji -
čia.
Ką čia kalbi, mergyt?
Kur ji nubėgo?
Mėginau paaiškinti, ką mačiau,
bet visi žiūrėjo į mane kaip į beprotę.
Galiausiai aš nieko nebesakiau.
Tačiau kasdien ateidavau aplankyti Alisos jos narve.
Sveika, Alisa.
Alisa netgi dėjo kiaušinius.
Didelius žalius kiaušinus.
Tokių didelių nebuvau mačiusi.
Žmonės sakė, kad skanius.
O kaip ragana?
O ką ji?
Ji dingo?
Vargeli, ne.
Jei tik sutinki raganą, ji niekada...
Niekada...
Viešpatėliau aukščiausiasis.
Ką sau galvoju?
Ką tik pasakiau, jog matėme raganą.
Raganą parduotuvėje.
Ir ką aš darau? Sėdžiu čia
lyg niekur nieko
ir švaistau brangų laiką.
Man buvo labai smalsu, ką močiutė laiko toje spintoje.
Paaiškėjo, jog ten buvo sudėtos jos žolelės ir eliksyrai
bei senovinės knygos apie mediciną.
Mano mama vis sakydavo, jog močiutė - žolininkė.
Tačiau dabar imu manyti, jog ji buvo vudu dvasininkė.
Vaikeli, turime išvažiuoti.
Išvažiuoti?
Taip, išvažiuoti.
Čia mums - nesaugu.
Bet kur mes važiuosime?
Paskambinsiu savo pusbroliui Estonui.
Paprašysiu užsakyti mums kambarį „Grand Orleans Imperial Island“ viešbutyje.
Jis ten 30 metų dirbo vyriausiuoju virėju.
Jis gaus mums didelę nuolaidą.
Ten visi jį labai myli.
Jo virtuvės dėka viešbutis ir išgarsėjo.
Tai - geriausias viešbutis visoje Alabamoje.
Galėsi papasakoti savo anūkams, kad buvai ten apsistojęs.
Iš kur žinai, kad ten mums bus saugu?
Nes, vaikeli,
„Grand Orleans Imperial Island“ viešbutyje gyvena vien turtingi baltaodžiai.
O raganos persekioja tik varganus,
neprižiūrimus vaikus,
kuriems dingus nė šuo nesulotų.
Eik dėtis daiktų!
Močiute, o raganų yra kiekviename mieste?
Kiekviename mieste, valstijoje, šalyje.
Ir kiekvienoje šalyje yra slapta raganų bendruomenė, vadinama sąlėkiu.
Kaip „Rotary“ klubas, tik jis - raganų.
Jos susirenka į krūvą ir liežuvauja, ką kuri užkerėjo,
keičiasi eliksyrų receptais bei visokiais niekučiais.
Tačiau, svarbiausia,
jos gauna nurodymus iš Didžiosios raganos.
Didžiosios raganos?
Taip, Didžiosios raganos.
Ji vadovauja visoms raganoms.
Labai galinga, siaubingai pikta,
be lašelio gailesčio.
Taip. Pasak legendos, ji atsirado įšalusioje Norvegijos tundroje.
Pažiūrėk.
Tai stovėsi čia visą dieną ir spoksosi?
Kuo galėčiau padėti?
Galėtum nunešti lagaminus, kol įsiregistruosiu į viešbutį.
Taip, ponia.
Štai - rakteliai.
Ir...
Ne.
Nereikia, ponia.
Malonaus vizito.
Ačiū.
Močiutė sakė teisybę.
Jis tikrai buvo prašmatnus.
Ji išsivežė mane į Meksikos įlanką, kuo toliau nuo tos raganos.
Tačiau ji neįsivaizdavo, kas mūsų laukia.
Saugok pelytę.
-Ne. -Dėl Dievo meilės...
-Elgiesi neprotingai. -Ne, Deidra. Paskutinį kartą sakau...
Neleisiu tai moteriai rodytis mano namuose.
-Ji - puiki pašnekovė. -Tikrai ne, Deidra.
Dėl Dievo meilės...
Brunai, koks tavo veidas.
Negaliu tavęs tokio vestis.
Štai, ponia.
SVEIKINAME TARPTAUTINĖS BENDRUOMENĖS PRIEŠ ŽIAURŲ ELGESĮ SU VAIKAIS NARIUS
Eime, gavau kambario raktą.
Gyvensime 766-ame kambaryje.
Manau, labai geras kambarys.
Tau viskas gerai, močiute?
Po to, kai išvažiavome, sukosėjai tik pirmą kartą.
Kuo galėčiau padėti, ponia?
Jūs, turbūt, Estono pusseserė.
Jis primygtinai siūlė jums apsistoti 766-ajame kambaryje.
Magnolijoje.
Vienas jaukiausių nedidelių apartamentų.
Tau pasisekė, bičiuli.
Ne kasdien tokiam jaunam ponui kaip tu
tenka apsistoti tokiame prašmatniame viešbutyje, tiesa?
Nagi, Getsbi.
Eime.
Susiraskime savo kambarį.
Jus palydėti?
Kambarys - ketvirtame aukšte.
Močiute, jei gyvensime ketvirtame aukšte, kodėl jo numeris 766?
Nes žmogus, kuris statė šį viešbutį, buvo numerologas.
Jis tikėjo skaičių galia.
Aš irgi šiek tiek išmanau skaičius.
Septyni ir šeši reiškia, jog laukia išbandymas.
Du šešetai reiškia gausą.
Tad, regis, mūsų laukia tikrai didelis išbandymas.
Sveiki.
„Grand Orleans Imperial Island“ viešbutis
sveikina jus ir visą jūsų geradarių grupę.
Noriu pasakyti, jog labai vertiname jūsų nesuskaičiuojamus filantropinius
darbus ir...
Ir...
Atleiskite, ponia, tačiau į viešbutį griežtai draudžiama neštis gyvūnus.
Man pasirodė, jog jums patiko jos brangenybė.
Ar jūs, pone...
Stringeris. Ardžis Stringeris Trečiasis. Viešbučio valdytojas.
Ačiū, jog padarėte išimtį...
-Pone Ardži. Viešbučio valdytojau. -Stringeris. Taip, bet aš ne...
Aš nesutikau...
Sakykite, pone...
-Stringi? -Stringeri.
Iš viešbučio.
-Valdytojas. -Trečiasis.
Taip.
Žinau, jog mylite kates.
Tačiau ką manote apie...
peles?
Peles?
Taip. Peles.
Ką darytumėte, jei viešbutyje
imtų lakstyti pelės?
Galiu užtikrinti, ponia, kad niekuomet nepamatysite pelės...
Bet jei taip nutiktų? Pavarstykime hipotetiškai.
Hipotetiškai. Turbūt...
Kreipčiausi į graužikų naikintojus.
Būtent!
Girdėjot, damos?
Jis iškviestų naikintojus!
Kaip normalus žmogus, kurio galva - vietoje,
jis išnaikintų tuos vaikiščius.
Graužikus.
Išnaikintume graužikus.
Blogis.
Kito žodžio joms apibūdinti nėra.
Visiškas blogis.
Štai kas yra raganos.
Mano kosulys?
Jį turbūt sukėlė ragana.
Galbūt ta, kurią matei parduotuvėje.
Tikrai? Ragana gali priversti tave kosėti?
Gali galvą guldyti.
Močiute, kaip atskirti raganą nuo paprastos moters?
Visų pirma, raganos - jokios ne moterys.
Jos - demonai žmogaus kūne.
Todėl jei atidžiau pažvelgsi,
pamatysi, kad jos burnos kampučiai - ilgesni,
beveik iki ausų,
paslėpti po grimo sluoksniu.
Tikra ragana visuomet dėvi pirštines. Visuomet.
Nes tikra ragana neturi plaštakų.
Jų vietoje - letena su nagais.
Nagais?
Jos neturi ir kojų pirštų.
Jų bjaurios pėdos atrodo tarsi nukirstos kirviu.
Be to, visos raganos - plikos.
Jų galvos - kaip virtas kiaušinis.
Todėl jos nešioja perukus.
Nuo kurių joms atsiveria siaubingos žaizdos.
Raganos jas vadina „perukų žaizdomis“.
Jos dėl to eina iš proto.
Taigi, pirštinės,
perukai.
Viskas?
Šnervės.
Šnervės?
Taip. Nosyje.
Nosies šnervės.
Raganų šnervės - ilgesnės nei įprastos.
Jos turi užuosti vaikus,
todėl jų šnervės gali išsiplėsti iki 20 cm.
Bet, nepamiršk, raganoms vaikai siaubingai dvokia.
Net ką tik išsimaudę?
Tuomet - dar labiau.
Raganai švarutėlis vaikas dvokia kaip šuns kakutis.
Kakutis?
Taip.
Ir kuo švaresnis, tuo labiau raganai primena kakutį.
Tuomet verčiau nesiprausiu.
Vaike, nebandyk mano kantrybės.
Ar gali ragana pričiupti mus, kai miegam?
Ne.
Tikrai ne.
Raganos - ne kvailos,
jos nelaipioja lietvamzdžiais ir nesilaužia į namus.
Be to, jos neįsivaizduoja, kur mes.
Aišku, bet man vis tiek truputį baisu.
Eikš čia, mažyli.
Štai taip.
Pamiegok.
Tikrai?
Kitą rytą švietė saulė, oras buvo nuostabus.
Tylėjau kaip pelė po šluota, kad močiutė galėtų pamiegoti,
tik užsakiau pusryčius į kambarį.
Štai tavo pusryčiai, močiute.
Kiaušinienė, vištienos kepsnys, kukurūzų košė, bandelės su karijų riešutais,
rabarbarų ir braškių džemas bei saldi šalta arbata su mėtomis.
Kvepia tikrai labai skaniai.
Vaje, kaip ilgai miegojau.
Ačiū, kad užsakei pusryčius, mielasis.
Daviau patarnautojui pusę dolerio arbatpinigių.
Ar gerai?
Koks tu galantiškas.
Močiute, tau viskas gerai?
Viskas gerai. Sukuteno gerklę.
Paduok močiutei tą stiklinę arbatos.
Ir, žinok, močiutė šiandien pabus ramiai.
Bet tu gali lėkti į lauką.
Bėk į paplūdimį. Pasilinksmink.
Aš ketinau patreniruoti Ramunėlę.
Tai pasiimk ją kartu.
Tik neleisk prie vandens.
Nenorėčiau, kad ją pačiuptų kokia sena jūrinė gyvatė.
Jūrinė gyvatė?
Pajuokavau. Nėra jokių jūrinių gyvačių.
O dabar - bėk. Smagiai praleisk laiką.
Nesijaudink dėl manęs. Man viskas gerai.
Nors žinojau, kad močiutė juokavo apie jūrines gyvates,
nenorėjau rizikuoti
ir likau viešbutyje.
Netikėtai patekau į didelę salę, kurioje, pasirodo,
Tarptautinės bendruomenės prieš žiaurų elgesį su vaikais nariai...
...ruošėsi konferencijai.
Ei!
Tu!
Ką ten veiki?
Įsibrovei?
Ieškojau nuošalios vietelės.
Kam?
Treniruotėms.
Kokioms treniruotėms?
Jėga. Koks jo vardas?
Čia - ji. Ir jos vardas - Ramunėlė.
Galiu palaikyti?
Ji nemėgsta nepažįstamų žmonių.
O ji moka kokių triukų?
Kaip tik ruošiausi ją to mokyti.
Nori pažiūrėti?
Kiek dabar valandų?
Viena miela moteris liepė man ateiti čia 12.25 val.
Sakė, pavaišins šveicarišku šokoladu, šešiomis plytelėmis.
Koks tavo vardas? Aš...
Brunas Dženkinsas!
Visur tavęs ieškojau, jaunuoli.
Tavo tėvas - įsiutęs.
Sveika, mama.
Čia - mano naujas draugas.
Malonu susipažinti.
Kokios purvinos tavo rankos!
Kokie marškiniai! Atrodai siaubingai!
Eikš.
Ką tu veikei?
Lakstei po dešrų fabriką?
Salė buvo visiškai tuščia.
Ideali vieta mums su Ramunėle.
Pagalvojau,
kad jei ateis tie bendruomenės prieš žiaurų elgesį su vaikais nariai,
tikrai nesupyks ant berniuko su pelyte,
užsiėmusio savais reikalais.
Vaje, vos į kelnes nepridėjau.
Taigi, atėjome.
„Grand Imperial“ pokylių salė
arba „Le Salon Grande“, kaip mes ją vadiname.
Tiksliau, vadiname ją „Freskų sale“ dėl tų gražių freskų...
Man sakė, kad į ją veda tik vienas įėjimas, tiesa?
Taip.
Yra tik vienas įėjimas ir išėjimas,
dėl ko, žinoma, ugniagesių vadas tikrai nesidžiaugia.
Tad žiūrėkite, nesukelkite gaisro.
Ši salė tiks...
Taip, taigi...
Taip, taigi, jei...
-Jei dar kažko pageidausite... -Ne.
-Ne? -Viso.
Gerai.
Suarse, pasirūpink durimis!
Gerai, ponios, taip sakant.
Pasiruošt maskuotės nusiėmimui.
Pabusk.
Įkalintos dvasios,
galite nusimauti pirštines.
Galite nusiauti batus.
Ir...
galite nusiimti perukus!
Jos visos - raganos.
Man net kraujas sustingo, siaubingai išsigandau.
Buvau
uždarytas kambaryje su krūva plikagalvių raganų!
O viena iš tų plikių, jų vadė,
stovėjo tiesiai priešais mane,
davė nurodymus,
tad vos pažvelgęs į ją supratau, kas ji tokia.
Ji - Didžioji ragana.
Raganos.
Esat
niekingos kirmėlės!
Šįryt
pusryčiavau sau,
pažvelgiau pro langą į paplūdimį
ir ką pamačiau?
Ką pamačiau?
Pamačiau dešimtis...
Pamačiau šimtus...
Pamačiau šimtus šlykščių vaikigalių,
žaidžiančių smėlyje...
Man iškart dingo apetitas.
Taigi...
Štai mano nurodymai.
Noriu, kad pasaulyje neliktų
nė vieno vaiko!
Kad jie visi būtų sudraskyti į skutelius!
Jūsų prakilnybe, ar turite planą?
Kaip galima atsikratyti visų vaikų?
Geras klausimas.
Negražus, bet geras klausimas.
Žinoma, jog turiu planą.
Visos sugrįžkite į savo apgailėtinus miesteliūkščius
ir atidarykite
po saldainių parduotuvę.
Ir toje parduotuvėje pardavinėkite
skaniausius pasaulyje saldainius.
Dabar turbūt mąstote,
iš kur gausite pinigų tai saldainių parduotuvei.
Aš apie tai irgi pagalvojau.
Savo kambaryje, kurio numeris 666,
turiu skrynią, prikimštą naujutėlaičių šiugždančių 100 dolerių kupiūrų!
666-as kambarys.
Užsuksite į 666-ąjį kambarį,
ir jūsų parduotuvėse bus pardavinėjami skaniausi saldainiai pasaulyje.
Ir...
Panaudosime 86-ąjį eliksyrą.
Uždelsto veikimo peliksyrą!
Lašelis peliksyro ant saldainio,
ir bjaurus vaikiščias
per valandą pavirs pele.
Du lašeliai,
ir šlykštus vaikigalis pavirs pele per trisdešimt minučių.
Trys lašai - viskas.
Jis iškart pavirs pele!
O, ne.
Tylos.
Taigi,
prieš mažiau nei valandą
fojė sutikau siaubingai dvokiantį berniūkštį
ir padaviau jam be proto brangią šveicariško šokolado plytelę.
Ta plytelė - su lašeliu
-mano 86-ojo eliksyro... -O, ne.
-...Uždelsto veikimo peliksyro! -Brunas.
Liepiau tam godžiam berniūkščiui ateiti 12.25 val.
Tad liko mažiau nei dešimt minučių,
ir jūs, apgailėtinos raganiūkštės, pamatysit, kad aš - tikras genijus!
Genijus!
Ša!
Kur mano šokoladas?
Tas godus bukagalvis.
-Greičiau! Užsidėkit perukus! -Ei, jūs ten?
Sveikas atvykęs,
šaunus ir gražus jaunuoli.
Mes tavęs laukėme.
Mielasis.
Turiu tavo šokoladą.
Pažadėjote šešias plyteles.
O matau tik vieną.
Matot, ponios,
jis ne tik storas ir kvailas, bet dar ir godus.
Teisingai, jaunuoli.
Štai - tavo skanutėlis šokoladas.
Ateik ir pasiimk.
Pasiruoškit, merginos.
Dešimt sekundžių.
Duokit man šokoladą. Duokit.
Štai jis, mielasis.
Ramunėle, ką darysim?
Duokit man.
Penkios sekundės.
Duokit man šokoladą. Duokit.
Trys...
-Duokit. Duokit! -Dvi...
Viena...
Skrendam!
Tas dvokiantis vaikiščias,
tas bjaurybė
pavirto...
Jai pavyko. Ji - genijus.
...miela pelyte!
Kokios čia nesąmonės?
Kur mano šokoladas?
Sutraiškykit jį!
Užmuškit!
Jis - ten.
Jos pavertė Bruną pele
ir nori jį sutrėkšti.
Aš jį atvesiu.
Tu kalbi?
Čia - visas būrys!
Jų daug!
Čiupkit jį. Kur jis?
Varge! Tu - milžinas. Kodėl tu toks didelis?
Ne. Tai tu - mažas. Aš - normalus.
Kaip galiu būti mažas?
Nes tu - pelė.
Ragana tave užkerėjo.
Ragana? Kokia ragana?
Taip ir maniau!
Šuns kakutis!
-Padėkit! -Čiupkit jį.
-Padėkit! Gelbėkit! -Sutramdykite jį.
-Apverskit. Pražiodykit. -Padėkit!
Pražiodykit jį.
Nagi.
Gerai.
Kaip nori,
galim panaudoti ir Šekspyro metodą.
Vienas lašelis...
Du...
Kylam.
Taip!
Kokia miela pelytė.
Kas turit medinį plaktuką?
-Čionai! -Atneškit plaktuką.
Kur plaktukas?
Aš nieko nebijau.
Pagavau jį. Kur plaktukas?
Nagi. Duokit man.
Bėk, Brunai, bėk!
Tai ir tu - pelė?
Dabar tave pričiupsiu.
Keturiomis, Brunai.
Bėk ant keturių kojų.
Po šimts! Akligatvis!
Bėk, Brunai, bėk!
Ne!
Mano nugara.
Kas mums nutiko?
Kodėl mes - pelėnai?
„Pelės“.
Koks skirtumas.
Viešbutyje vyksta raganų sąlėkis,
ir jos turi eliksyrą.
Užlašino jo tau ant šokolado.
Mano šokolado? Po paraliais!
Jos visada užnuodija šokoladą.
Piktosios raganos visuomet taip elgiasi.
Palauk. Tu irgi buvai vaikas?
Mergaitė.
Aš tau panaši į berniuką?
Ne, į pelę.
Ką darysim?
Nenoriu būti pele.
Noriu būti storuliuku vaikiuku.
„Berniuku“.
Koks skirtumas.
Gerai, reikia surasti mano močiutę.
Ji puikiai pažįsta raganas.
Ji žinos, ką daryti. Eime.
Dvi salotų porcijos. Ką darai?
Žiūrėkit, kiek maisto.
Gerai, darysim štai ką.
Matot tą ventiliacijos angą?
Neabejoju, kad išlįsime fojė. Eime.
Pakelk. Tai - baltieji trumai.
Ar nutuoki, kiek kainuoja baltieji trumai?
Nuvalyk ir įdėk į padažą.
Kas čia? Sakai, gerai iškilo?
Pakvieskime daugiau žmonių.
Ką dabar darysim?
Mums tereikia nubėgti iki lifto,
o tada pakilti į ketvirtą aukštą.
Eime.
Ei, padėkit man.
Po perkūnėliais.
-Greičiau. -Čionai.
Žinot, pagalvojau čia.
O kaip mes paspausime ketvirto aukšto mygtuką?
Kelintas aukštas?
Ketvirtas.
Bėgam.
Štai mano kambarys, 766.
Čionai.
Ji mūsų neišgirs.
Skambutis.
Nagi.
Po šimts!
Gerai. Padarysime žmonių kopėčias.
Norėjai pasakyti, pelių kopėčias?
Teisingai, pelių kopėčias.
Tuoj...
Pavyko!
Padėkit!
Jergutėliau, neleiskit man nukristi!
Paskui mane, bičiuliai.
Pelės!
Visur pilna pelių!
Močiute, čia - aš.
Močiute, čia - aš, tavo anūkas.
Mano anūkas...
Čia tu, vaikeli?
Taip, močiute, aš.
Tikrai tu?
Tikrai aš.
-Kas nutiko? -Didžioji ragana.
Didžioji ragana?
Viešpatie aukščiausias, tik ne Didžioji ragana.
Taip. Ji pavertė mane pele.
Viešbutyje - pilna raganų.
Vyksta kažkoks jų sąlėkis ar panašiai.
Tu ir taip daug iškentėjai, šito tau tikrai nereikėjo.
Močiutė labai apgailestauja.
Močiute, prašau, pakelk mane nuo grindų ir padėk ant kavos stalelio.
Kaip?
Paimk mane.
Paimti?
Taip, kaip aš paimu Ramunėlę.
Gerai.
Negaliu patikėti, kad tau taip nutiko.
Patikėk, gali būti žymiai blogiau.
Tikrai?
Močiute, beje, čia - mano draugas Brunas Dženkinsas.
Dabar jis - irgi pelė,
bet iš tiesų yra putlus berniukas iš Anglijos.
Užteko pasakyti: „Čia - mano draugas Brunas.“
Apgailestauju, Brunai.
Tos bjaurios raganos pričiupo ir tave?
Taip. Suvyniojo mane kaip šiltą vilną.
Kokia siaubinga diena.
O jūs nenorit valgyti?
Ramunėlė irgi buvo vaikas... Mergaitė.
Kodėl nieko anksčiau nesakei, mieloji?
Nes pradėti pelei kalbėti - labai pavojinga.
Daugelis žmonių nesupranta ir išsigąsta.
Vieną vakarą vos neprašnekau,
kai pasakojote istoriją, kaip Alisa Blu pavirto višta,
bet apsigalvojau.
Taigi, kažkokia bjauri ragana pavertė tave pele.
Taip, ponia, prieš keturis mėnesius.
Tą pačią dieną, kai pabėgau iš našlaičių prieglaudos.
Viena maloni ponia...
Galvojau, kad ji - maloni.
Na, ji pasiūlė man šokolado plytelę, ir, bac!
Pavirtau pele.
O tada, nespėjus nė mirktelėti,
gatvės valkata sugavo mane ir pardavė naminių gyvūnų parduotuvei,
kad pats nusipirktų maisto.
Niam!
Užjaučiu, Ramunėle.
Merė. Mano tikras vardas - Merė.
Merė. Koks gražus vardas.
Atleiskit.
Nuo tų kalbų apie maistą, jaučiuosi labai alkanas.
Galiu paimti vynuogę?
Tai jūs matėte Didžiąją raganą, ir ji - šiame viešbutyje?
Reikia atversti jus į žmones. Viską sutvarkyti.
Didžiosios raganos kambarys - prikimštas eliksyro.
Ji ketina visus pasaulio vaikus paversti pelėmis.
Turime jiems padėti.
Kas čia?
Viešbučio personalas.
Greičiau, slėpkitės.
Štai. Šokit į mano mezgimo krepšį.
Tik nekaišiokit galvų.
Taip.
Atleiskite, kad trukdau, ponia,
tačiau mums pranešė, jog čia gali būti pelių.
Pelių? Šitokiame prabangiame viešbutyje?
Negali būti.
Taip, ponia. Galbūt nieko ir nėra.
Tvarkytoja, kuri tikino mačiusi peles, dažnai perdeda.
Tačiau dėl šventos ramybės paspęsime spąstus,
-jei jūs nieko prieš. -Gerai.
Dedame juos visuose kambariuose.
Dėl šventos ramybės.
Tai ką ten matė? Peles?
Ne, ponia.
Tvarkytoja tvirtino mačiusi didžiules bjaurias žiurkes.
Bent dešimt jų.
Dievulėliau, bent dešimt?
Na, kaip sakiau,
ji linkusi perdėti.
Šviežias Viskonsino čederio sūris.
Graužikai eina dėl jo iš proto.
Negali atsispirti.
Jei išgirsite, kad spąstai suveikė,
paskambinkite man.
Žinoma.
Gerai.
Nežinot? Vynuogės nuodingos pelėms.
Gerai, jūs trys.
Tik nelįskit prie spąstų, aišku?
Jei kažkaip gautume to eliksyro,
gal man pavyktų pagaminti priešingą užpilą.
Pagaminti eliksyrą, kuris atverstų peles į vaikus.
Savo žoleles visad vežiojuosi su savimi.
Bet kas žino, kur apsistojusi ta bjauri sukta ragana?
Mes žinom. Ji gyvena 666-ame kambaryje.
Girdėjome, kaip liepė visoms raganoms po vakarienės ateiti į jos kambarį.
O mes gyvename 766-ame.
666-asis kambarys - tiesiai po mumis.
Dieve švenčiausias!
Ta bjaurybė ragana gyvena tiesiai po mumis?
Taip. Ir štai ką padarysime.
Palauksime, kol Didžioji ragana išeis iš savo kambario,
tada jūs nuleisite mane su močiutės vilnoniu siūlu kaip virve
į Didžiosios raganos balkoną.
Aš pačiupsiu eliksyro buteliuką,
močiutė užkels mane atgal, panaikins kerus
ir - ta-da! Vėl būsime vaikai.
Jaunuoli, tu dabar viską sugalvojai?
Tiesiog šovė tokia mintis.
Šlykštūs, bjaurūs vaikigaliai.
Man nuo jūsų bloga!
Heide,
situacija tokia bloga, jog net pelynas nebeteikia man džiaugsmo.
Ji - Didžioji ragana. Taip.
Močiute,
ten - eliksyras.
Ji laiko jį lede.
Taip, būtent jo mums ir reikia.
Heide, eikš.
Vėluojame arbatos.
Arbatėlė. Puiku.
Dabar klausyk, mums tereikia vieno buteliuko eliksyro.
Tad čiupk jį ir skubinkis atgal.
Ką gali žinoti, kada ta pabaisa sugalvos grįžti.
Žinau, kad bijai, vaikeli.
Nebijau, močiute.
Nežinau, kodėl,
tačiau kai pavirtau pelyte,
ėmiau nebebijoti mažų dalykų.
Gerai. Stipriai laikykis.
Negaliu patikėti, kad jie neleido man įsinešti savo brangenybės.
Šitas pigus parazitais apėjęs viešbutis visus diskriminuoja.
Pinigai.
Heide,
kodėl šiame bjauriame žmonių pasaulyje
visur reikia pinigų?
Purvini pinigai.
Jau.
Ką gi, ką gi.
Įdomu, ką čia veikia mezginys?
Sveiki.
Netyčia išmečiau savo mezginį.
Bet nieko tokio.
Siūlas nenutrūko.
Tuojau jį įsikelsiu.
Ir nebetrukdysiu jūsų.
Paleiskite.
Aš tave pažįstu.
Mane?
Nemanau.
Jau esu tave mačiusi.
Pamenu veidą.
Gal matėte mane viešbučio fojė.
Ne.
Ne fojė.
Pamenu tave iš...
Ką? Kas čia?
Ponas Stringeris Trečiasis, viešbučio valdytojas.
Po galais!
Norite, kad išvaikyčiau vaikus iš paplūdimio?
Noriu, kad išvaikytumėt.
Pažiūrėsiu, ką galiu padaryti.
Ponia, parūpinau jums štai ką.
Pagalvojau, jog jums patiks.
Nešyklė katei.
Pamaniau,
jog galėtumėte įsidėti savo draugę
ir nešiotis viešbutyje, taip pat atsinešti ir į vakarienę.
Galbūt jums tiktų taip.
Na...
Pasakysiu jums štai ką, pone Kačių Narvelių Siūlytojau.
Niekuomet gyvenime
neleisiu, kad mano brangioji katytė...
Žiūrėkit. Jai patinka.
Ponia, vos nepamiršau.
Kalbant apie jūsų planuojamą vakarienę,
reikia pasirinkti sriubą.
Yra du variantai.
Arba kajuno ir kreolos krabų sriuba,
arba mūsų vietinės plantacijos skaldytų žirnių sriuba.
Kuri pigesnė?
Ponia, neabejoju, jog įvertinsite
nepakartojamą šviežių krabų skonį...
Kuri?
Žirnių. Ji pigesnė.
Tuomet valgysime skaldytų žirnių sriubą.
Taip, ponia.
Tik
nedėkite į sriubą česnako.
Ko nedėti?
Česnako?
Be česnako?
Aš neaiškiai pasakiau?
Be česnako.
Mano merginos
netoleruoja tam tikro maisto.
Tad atidžiai renkasi.
Taip, ponia. Kaip pasakysite.
Perduosiu virėjui.
Perduokite.
Jau eisiu.
Prašyčiau.
Na, mano brangenybe,
kad jau taip patinka būti tame narve,
tai ir sėdėk jame!
Išdavikė!
Peliksyras.
Žiupsnelis juozažolės...
Kiečio užpilas...
O dabar -
gydomojo vandens lašelis, tiesiai iš Lurdo.
Galingiausias gydomasis vanduo pasaulyje.
Gerai.
Dabar visi susikibkime už rankų ir nulenkime galvas.
Kad mane kur...
Daugiau nieko negaliu pasakyti.
Turėjome pamėginti, vaikai.
Tos raganos galia - žymiai didesnė už mano žoleles.
Blogio galia.
Ji stipri.
Žymiai stipresnė už mane.
Močiute, neverk.
Viskas bus gerai.
Man labai gaila, vaikeliai.
Tu - nekalta, močiute.
Toks jau tas gyvenimas.
Taip, tiesa.
Tiesą sakant, būti pele man visai patinka.
Galiu visą dieną būti su savo naujaisiais draugais,
nebereikia eiti į mokyklą,
nebereikia mokytis vairuoti,
o tai reiškia, jog niekad nepakliūsiu į avariją.
Ak, vaikeli. Eikš.
Močiute, o tu mane vis tiek auginsi?
Net jei būsiu pelė?
Žinoma, meiluti.
Nesvarbu, koks esi,
kaip atrodai,
svarbu, kad esi mylimas.
O aš tave mylėsiu amžinai.
O kaip mano draugai?
Ar jie irgi gali likti?
Žinoma.
Jei tik nori, bet,
nepamiršk, jie turi artimuosius, kurie juos myli.
Nesu tuo tikras.
Nekalbėk taip. Neabejoju, kad esi mylimas.
Mano mama sako, kad esu nevėkšla,
o tėvas bamba, kad per daug valgau.
Gal tai padės jiems mylėti tave už tai, kas esi,
o ne tai, kuo nesi.
Tau pasisekė, kad turi tėvus, Brunai.
Kai kas iš mūsų jų apskritai neturi.
Bet viskas bus gerai.
Mes turime močiutę.
Ji visuomet bus mūsų šeima.
Mums tikrai labai pasisekė.
Tik noriu paklausti, kodėl stovime čia ir nieko nedarome?
Kaip sustabdysime tas raganas, kad jos nepaverstų pelėmis daugiau vaikų?
Ji - teisi.
Turime kažką daryti.
Žinau, ką darysime.
Įsmuksiu į virtuvę su 86-uoju peliksyru,
supilsiu jį į žirnių sriubą,
tad visos raganos pavirs pelėmis.
Neabejoji, mažyli?
Tokia misija atrodo labai pavojinga.
Patikėk, močiute, man pavyks.
Susitiksime fojė bare.
Brunas ir Ramunėlė žino, kuri ventiliacijos anga.
Būk atsargus, mielasis.
Būsiu, močiute.
Paskubėkit!
Žirnių sriuba jau baigė virti.
Tik nedėkit česnako.
Šefe, jau nešu sriubą, be česnako.
Kur mano šiaurinės krevetės?
Tai - ne šiaurinė, o paprastoji krevetė.
Nežinot, kuo skiriasi šiaurinė krevetė nuo paprastosios?
Suskaičiuokit žnyples. Vienas, du.
Pradėkite pilstyti sriubą.
Greičiau.
Taip, šefe.
Ką darai?
Ruošiu šiaurines krevetes.
Nesakyk, kad jos - šiaurinės.
-Esu vėžiagyvių ekspertas. -Čia - šiaurinė krevetė.
Troškinu krevetes jau 30 metų, ir visada naudoju sviestą.
Ne aliejų.
Nesvarbu, ką sako mitybos ekspertai.
Jis sugadina skonį.
Sviestas, tik sviestas.
Kur mano šiaurinės krevetės?
Ką turiu padaryti, kad gaučiau šiaurinių krevečių?
Išpilstykime sriubą.
Gerai, šefe.
Tu verki? Kad nematyčiau ašarų virtuvėje.
Šefe, šiai sriubai trūksta česnako.
Ne. Jokio česnako. Stringerio nurodymas.
Užsidegė riebalai.
Po kriaukle yra gesinimo antklodės.
Ar ką tik susprogo mano šiaurinės krevetės?
Pamiršk tas šiaurines krevetes, įmesk paprastas.
Liurbiai jūs, nemokate...
Paduokit man aštrų peilį, kad galėčiau nusižudyti.
Kas nors iškvieskit graužikų naikintojus.
Žiūrėkit, mano mama ir tėtis.
Jie - tavo mama ir tėtis?
Tai jau tikrai.
Brunai, dabar pats metas tau pasisveikinti su savo tėvais.
Gal išprotėjot? Bare?
Nėra geresnio laiko už dabar.
Atsiprašau, ar jūs - ponai Dženkinsai?
Kuo galėtume padėti?
Bijau, jog turiu
keistų žinių apie jūsų sūnų Bruną.
O ką Brunas? Kur jis?
Gal galėtume pasikalbėti kur nuošaliau?
Nuošaliau? O kodėl?
Jam bus sunku paaiškinti.
Būtų geriau, jei visi nueitume į jūsų kambarį.
Ne, ponia, klausykit, puikiai galime pasikalbėti ir čia.
Tad arba sakykite, kur Brunas, arba palikite mus ramybėje.
Na,
jis - štai čia.
Pelė!
Kas jums negerai?
Patraukit tą bjaurią pelę!
Ne. Tai - Brunas.
Brunai, pasakyk jiems ką nors.
„Pasakyk ką nors“? Jūs - beprotė.
Eikit šalin, kol nepakviečiau valdytojo.
Nustokit šūkauti. Tai - jūsų sūnus Brunas.
Valdytojau! Kas nors, pakvieskite man valdytoją.
Ši moteris ką tik siaubingai išgąsdino mano žmoną.
Savo rankinėje ji nešiojasi žiurkes.
Brunai, kodėl nieko nepasakei?
Tėtis labai pyksta, jei kalbu pilna burna.
Močiute.
Pažvelk žemyn.
Štai kur tu. Ačiū Dievui.
Kaip sekėsi?
Sriuba paruošta.
Žiūrėkit! Žirnių sriuba.
Prašom, be česnako.
Atleiskite, pone, ar galėčiau su jumis šnektelėti?
Prašyčiau ateiti.
Čionai.
Ar jūs
nešiojatės pelę?
Pelę?
Kurių galų turėčiau nešiotis pelę?
Ar tai kažkaip susiję su tuo,
-jog viešbutyje pridėjote spąstų? -Spąstų?
Taip norite nukreipti dėmesį?
Kaltinate savo svečius, kad jie nešiojasi peles,
norėdami nuslėpti faktą, jog viešbutyje priviso pelių?
Ne... Ką?
Pasakysiu štai ką.
Žinant, kiek moku už šį viešbutį, tikiuosi nepamatyti nė vienos pelės.
Nė vienutėlės.
Taip, ponia. Labai...
Suklydau. Atleiskit.
Liuteri.
Ar palydėtumėte šią ponią prie geriausio stalelio?
Žinoma. Prašom čionai.
Atleiskite, ponia, aš...
Mūsų geriausias stalelis, ponia.
Ačiū, Liuteri. Neabejoju,
kad geriausias stalelis jūsų puikiame restorane
yra štai tas, šalia virtuvės.
Mėgstu sėdėti prie išėjimo, kad galėčiau išsmukti.
Žinoma.
Žiūrėkit.
Sriuba joms labai patinka.
Jau išsirinkote?
Taip, norėčiau džambalajos.
Puiku. O kokio užkandžio pageidausite?
Ta žirnių sriuba, kurią valgo tos įstabios damos, rodos, skani.
Paragausiu ir aš.
Atleiskite. Šią sriubą užsakė išskirtinai šios moterys.
Išduosiu jums -
jos labai alergiškos česnakui.
Ir paprašė nedėti jo į sriubą.
Todėl ji labai neskani. Praktiškai nevalgoma.
Aišku.
Kaip bjauru.
Gal galėčiau pasiūlyti kajuno ir kreolos krabų sriubą?
Išskirtinis mūsų patiekalas.
Skamba...
Taip?
Kreolos krevetės, taip.
Turėjote galvoje kreolos krabą?
Taip, taip, kreolos krabas.
Labai gerai.
Slėpkitės, turime svečių.
Kasytės.
Atsiprašau?
Kasytės.
Buvai su kasytėmis.
Mes pažįstamos?
Prieš daugel metų, mažame apšepusiame miestelyje.
Mažame apšepusiame miestelyje,
čia, Alabamoje.
Buvai su kasytėmis.
Ir pasprukai nuo manęs.
Pameni?
Bet aš pričiupau
tavo bjaurią draugę.
Pameni...
Greičiau, pelių kopėčios.
Tu.
Tu - ta šlykšti ragana, kuri pavertė Alisą.
Koks bjaurus...
Ką jūs darot?
Močiute, žiūrėk.
Šaunuolis.
Puiku, vaikeli!
Tikras žiurkynas.
Dieve mano!
Ant mano kojos!
Jergutėliau, čia - tikras pragaras.
Eikš čia, bjaurybe...
Lipk nuo manęs!
Eime, vaikai.
Metas dingti.
Iškvieskite naikintoją!
Šaunuolis.
Kiek peliksyro.
Vaikai, turime surinkti visus buteliukus.
Močiute, o kaip ji?
Kai tik išeisime, paskambinsiu valdytojui, kad ją išleistų.
Vaje, nukrito.
Aš paimsiu, močiute.
Tas sūrio kvapas veda iš proto.
Žiūrėk, ką privertei mane padaryti.
Manai, labai protingai pasielgei,
įsilauždama į mano kambarį su vogtu raktu?
Bet juk registratūroje yra atsarginis raktas.
Neleisim tau išnešti kailio ir įvykdyti tą bjaurų planą.
Tikrai? Ir kas mane sustabdys?
Tokia kvaila ir paliegusi dama,
kaip tu?
Manai, juokinga?
Ne.
Matai, aš čia pagalvojau.
Netrukus nelabai ką galėsi padaryti.
Kodėl gi, drąsi moterie, kuri tuoj gulėsi negyva?
Žirnių sriuba.
Žirnių sriuba...
Ne... Ne... Ne...
Kvaiša tu.
Aš nevalgiau žirnių sriubos.
Gal pamiršai...
Man sutrukdė.
Gerai, štai ką padarysim.
Ką gi, ką gi.
Pažiūrėkim.
Manau...
Atversiu tavo krūtinę,
ištrauksiu tą susitraukusią,
sudžiūvusią širdį
ir sutraiškysiu ją.
Aš nebijau tų tavo bjaurių raganiškų gąsdinimų.
O turėtum,
nes paskutinis dalykas, kurį pamatysi,
bus besišypsantis mano veidas.
Tikiu,
kiekviena savo esybės dalimi,
kad galiausiai
meilė visuomet nugali neapykantą ir blogį.
Tikrai?
Nors pavertei Alisą
ir mano anūką gyvūnais,
aš pasirūpinsiu, kad joks kitas vaikas to nebepatirtų.
Tad, padėk man, Dieve.
Dabar!
Tu, kvaila žiurke.
Pažiūrėk, ką padarei.
Bėgam!
Pažiūrėk, ką padarei.
Kvaili graužikai.
Grįžkit!
Bjaurūs parazitai.
-Niam. -Parazitai.
Pričiupsiu jus,
šlykštūs niekšai.
Galas tau!
Ką?
Užteks tų tavo paistalų.
Kas čia dabar?
Kvaiša tu.
Išleisk mane.
Išleisk!
Ištrauksiu jums liežuvius.
Kvailos pelės.
Ragana butelyje...
-Išleisk mane. -Ragana butelyje...
Išleisk mane iš to kvailo akvariumo.
Ei, močiute, štai raktas nuo tos didelės skrynios.
Tai - mano raktas.
Tai - mano raktas, tu, besmegeni.
-Kvaili parazitai. -Eime, bičiuliai.
Užčiaupkit savo marmūzes,
bjaurūs vaikiščiai.
Ką darai?
Ką darai? Jie - mano.
Idiotai jūs. Niekšai.
Kiek daug šlamančių.
-Žalių. -Bapkių.
Ei, gal užteks?
Patraukit savo letenas, jie - mano!
Patraukit savo purvinas letenas nuo mano purvinų pinigų.
Išbadysiu jums akis. Ko čia spoksot?
Kas čia, močiute?
Viso pasaulio raganų sąrašas - jų vardai ir adresai.
Su tuo sąrašu, pinigais ir peliksyru,
galėsime viso pasaulio raganas paversti žiurkėmis.
Nuostabu!
Nukirpsiu jums uodegas savo surūdijusiomis žirklėmis.
Nurėšiu ausis kojų nagų žnyplėmis.
Išbadysiu akis.
Atsiimsit jūs už tai!
Gerai, vaikučiai, šokit šen.
Mūsų laukia darbelis.
Vos nepamiršau.
Ne, nereikia.
Ką darai?
Heide.
Gera katytė.
Mano gerutė.
Katytė.
-Pasilinksminkit. -Gera katytė.
Tu, kvaila, nusususi... Brangenybe.
Padėk knygas atgal.
Pasitrauk, kvaiša tu, brangenybe...
Ne! Heide.
Heide, brangenybe, nepamiršk, kas tave maitina.
Ne, negalvok apie maistą.
Močiute, girdėjai?
Nesuprantu, apie ką kalbi.
Nieko negirdėjau.
Labai jums ačiū.
Prašau.
Kitas rytas buvo nuostabus ir džiaugsmingas.
Tiesą sakant, močiutė buvo tokia laiminga,
jog savo džiaugsmu pasidalino su visu viešbučio personalu.
Dėkoju jums už viską.
Vienas - tau.
Ir vienas - tau.
Ačiū jums, ponia.
Brunas mėgino viską paaiškinti savo mamai.
Sveika, mama.
Aš dabar - pelė.
-Pelė! -Bet paaiškėjo,
kad ponams Dženkinsams nelabai patiko pelės.
Tad nusprendėme, jog bus geriausia,
jei Brunas liks gyventi su manimi, močiute ir Ramunėle.
Greičiau!
Štai taip!
Jėga!
Kaip mano šukuosena? Kaip atrodau?
Dar kartą, nagi.
Šįkart aš sėdėsiu priekyje.
Močiute, man labai patinka būti pele.
Tikiu.
Bet žinai, kas įdomu?
Vis tiek jaučiuosi, lyg būčiau berniukas.
Tu ir esi berniukas, mielasis.
Gyvenimas mus visus pakeičia.
Pažvelk į mane.
Nors vis senstu, tačiau vis tiek jaučiuosi kaip mergaitė.
O aš jaučiuosi kaip berniukas.
Matai?
Tu supranti.
Niekuomet neišsižadėk tikrojo savęs.
Kai žiūriu į tave, nematau tavo ūselių ir raudonos nosytės.
Matau tik tavo akis.
Gražias ir blizgančias.
Močiute,
kiek gyvena pelės?
Paprasta pelė gyvena maždaug trejus metus,
bet tu nesi paprasta pelė. Esi pelė-žmogus,
o pelės-žmonės, esu beveik tikra,
gyvena triskart ilgiau už paprastas peles.
Gal net ilgiau.
Puikios naujienos.
Nenorėčiau, kad manimi rūpintųsi kas nors kitas.
Būsiu labai sena pelė, o tu būsi labai sena močiutė,
ir mes kartu numirsim.
Jei pasiseks, mielasis.
Niekas nežino, kiek kam skirta gyventi.
Tik Dievas.
Toks jau tas gyvenimas.
Ramunėlei, Brunui ir man labai patiko gyventi su močiute.
Buvome viena laiminga šeima.
LAIMINGŲ KALĖDPELIŲ!
LINKSMŲ PELIŠKŲ KALĖDŲ 1975 M.
SVEIKI ATVYKĘ Į NUOSTABŲJĮ LAS VEGASĄ
BUVAI TYLUS KAIP PELĖ? 1977 M.
PIZA 1978 M.
PERGUDRAVOME TAS RAGANAS! 1979 M.
RAGANŲ MEDŽIOTOJAI
Apie ką mes čia kalbėjom? O, taip. Teisingai.
Taigi, štai ir mes,
pasiruošę tęsti kovą.
Tęsti kovą!
Bėgant metams, pavertėme pelėmis
visas prakeiktas raganas Amerikoje.
O dabar susirinkome, norėdami išvalyti visą pasaulį.
Turite savo sąrašus, teisingai?
Taip, pone.
Adresus?
Taip, pone.
Ir savo 86-ąjį peliksyrą?
Taip, pone. 86-ąjį peliksyrą.
Pirmyn, visi,
pavaišinkime tas raganas jų pačių vaistais.
Pasiruošęs misijai, senuk?
Net labai pasiruošęs, močiute.
ROALDO DAHLO „RAGANOS“
ROALDAS DAHLAS
ROALDO DAHLO „RAGANOS“
Subtitrus vertė: Akvilė Katilienė