Pa dajmo.
Kje smo ostali? Ja, se že spomnim.
"Zapiski o čarovnicah".
S čarovnicami je takole … Resnične so.
Resnične kot kamenček v tvojem čevlju.
To je prvo, kar morate vedeti.
Drugo pa je,
da so tu!
Med nami živijo.
Poleg ljudi.
V vsakem velemestu in v vsakem mestecu.
Nikoli ne veš …
Mogoče je čarovnica tvoja soseda.
Vsepovsod so.
Čarovnica je lahko sestra
ali vaša učiteljica.
Lahko greste stavit,
da je prijazna starka na avtobusu,
ki vam ponuja karamele, čarovnica.
Najpomembnejše pa je … Najpomembnejše!
Čarovnice sovražijo otroke!
Dan in noč tuhtajo, kako bi jih uničile.
Samo na to mislijo.
"Kako bi pomendrala tega groznega otroka?"
Ko čarovnica pomendra otroka, uživa enako
kot vi v sladoledu s karamelnim sirupom,
stepeno smetano, zdrobljenimi lešniki in češnjo.
Moja zgodba se začenja v zadnjem mesecu leta 1968.
Če verjamete ali ne, nekoč sem bil deček.
Z mamo in očetom.
V Chicagu smo živeli. Za božič tam močno sneži.
Pri snegu je zoprno, ker na njem drsi.
Spredaj! Semkaj!
Mama! –Jaz sem bil privezan.
Oče?
Mama! –Mama in oče pa ne.
Mama! Oče!
Mamica! Oče! –Spravimo te ven.
Na svoj osmi božič sem izgubil mamo in očeta.
Moj ljubi otrok.
Babica. –Babica je tu.
Vse bo v redu.
Daj, da te vidim.
Spravila te bom od tod.
Spakirala sem tvoje stvari. Domov te peljem.
K meni domov?
Ne, ljubček. K sebi domov.
Ti pomagam nesti torbe v hišo, sestra?
Ne, hvala, Reginald. Dovolj si že naredil.
Še sreča, da sem naletela nate.
Najlepša hvala. –Ni za kaj.
Se vidiva v nedeljo v cerkvi? –Seveda.
Veselilo me je, mladenič. Dobrodošel v Demopolisu.
Hvala, Reggie. –Sestra …
Čakaj.
Sezuj se, preden stopiš na mojo lepo preprogo.
Babica je bila mamičina mama.
Stroga gospa z velikim srcem.
Brez omahovanja me je našeškala, če sem to zaslužil,
ali me toplo objela, če sem to potreboval.
Mislim,
da ti bo tu udobno.
To je bila soba tvoje mame.
Jutri te bova namestila.
Vročo čokolado bom pripravila.
Boš malo?
Vseeno jo bom pripravila, če si premisliš.
Jutri bo 23 °C.
Kaj je s tabo, mladenič?
Zakaj tičiš tu sam? Zunaj je lepo.
Boš kaj jedel?
Nekaj krilc sem ocvrla.
Mojih krilc se nihče ne brani. Naložila ti bom krožnik.
Če se ti zdi, da ne moreš naprej,
ker vse upanje je izpuhtelo …
Tvoje življenje je ena sama zmeda,
sreča pa se zdi daleč …
In tvoj svet razpada … Ljubček …
Daj mi roko.
Daj roko.
Pridi, ljubček.
Kaj čakaš? –Ne morem jesti.
Jaz pa ne morem metati stran dobre hrane.
Bi se mi moral smiliti?
Pa se mi ne.
Mi je težko? Ja. Ampak nihče se mi ne smili.
Včasih nas dragi Bog uči na način, ki ga ne razumemo.
Vseeno pa se moramo nekaj naučiti.
Glej.
To je bila moja punčka.
Vse bi dala, da bi bila zdaj tu.
Toda tisti zgoraj je imel zanjo druge načrte.
Ni važno, ali se meni zdi to pravično.
Življenje je včasih krivično.
To je težka lekcija.
Mnogim se je ni treba naučiti tako zgodaj.
Ti pa se je moraš. Slišiš?
Daj, ljubček, nekaj moraš pojesti.
Imaš rad kolače?
Koruzni kruh je v bistvu kolač.
Pokusi ga.
Kako mu je ime?
Samica je. Ti si izmisli ime.
Si že našel ime za svojo miš?
Povej. Ne drži me v negotovosti.
Lena … –Lena? Ta miš je izrazito živahna.
Ves čas teče po kolesu.
Ne lena, ampak Lenka. –A, Lenka.
Všeč mi je.
Sijajno ime zanjo.
Zapri oči, ljubček.
Nekako ji je uspelo.
Počasi,
na vse mogoče načine
me je potegnila iz žalosti.
Moja tema se je umaknila,
blizu pa se je dvigala druga siva senca.
Zelo blizu.
Nisem vedel, da bom prvič srečal čarovnico.
Prekleto.
"To."
"Gospod, usmili se."
Raymond.
Je to zate sveže?
Pravkar je prispela. –Kdaj? Lani?
Glej, kako je rumena.
Na robovih ima rjave pike.
Ne bom porabila dobre masti za to nagubano listje.
Mi greš po svežo zelenjavo?
Takoj. Pogledal bom, kaj imamo zadaj. –Le daj.
Babica, lahko vzamem žeblje, da bi Lenki naredil hiško?
Ti niso pocinkani.
Pocinkane moraš uporabiti, da ne zarjavijo.
Pocinkani stanejo 35 centov več. –Varnost je najpomembnejša. –Ja.
Če se porežeš na zarjaveli žebelj, lahko dobiš tetanus.
Razumem.
Moral bi piti ribje olje, česnov sok in tabasco.
Tega pa nočeš, ne?
Ne. –Dobro. Zapomni si. Varnost je najpomembnejša.
Babica je znala pozdraviti vse mogoče bolezni.
Od svoje babice se je naučila uporabljati zelišča
in čudnih napevov, po katerih so bili bolni kot novi.
Babica je v rojstni Alabami slovela kot zdravilka.
Pocinkani.
Poba.
Imaš rad bombone?
Udomačena je.
Zelo prijazna.
Poljubi jo.
Mladenič.
Če hočeš žeblje, raje …
Ja, to je že bolje.
Nekaj ti moram povedati. –Ne zdaj, sine.
Ampak babica … –Nisi hotel žebljev?
Pozabi. Samo pojdiva.
Ja.
Samo pojdiva.
Hej.
Sinko,
kaj si mi hotel reči zjutraj v trgovini?
Tresel si se kot šiba na vodi.
Pusti to. Rad bi samo, da se počutiš bolje.
Dobro se počutim. Kaj si hotel reči?
Ves histeričen si bil.
Ne vem, kaj sem videl.
Srhljivo gospo. Klicala me je.
Ko pa je govorila, so njena usta …
Je imela rokavice?
Dolge, do komolcev?
Je nosila klobuk?
Na glavi je imela nekakšno brisačo.
Je njen glas zvenel grdo in hrapavo
kot vrata lope na zarjavelih tečajih?
Tega sem se bala.
V trgovini nisi videl gospe.
Ampak …
Čarovnico.
Čarovnico?
Tako je.
Zlobno, pokvarjeno, podlo, potuhnjeno čarovnico.
Dobro, dobro.
Me s svojimi prijatelji iz cerkve zafrkavate?
Ker ni smešno. –Poslušaj, otrok.
Čarovnice niso hec.
Poznala sem otroke, ki na tem svetu niso več otroci.
Preobrazili so se. Čarovnice so jih vzele.
Lahko ti povem o Alice Blue.
Moja najboljša prijateljica je bila.
Čez cesto je živela.
Kot sestri sva bili. Neločljivi.
Vse sva počeli skupaj. Tudi gospodinjska opravila.
Ampak Alice je rada zabušavala.
Alice, ne zabušavaj. Kmalu bo večerja.
Naredila je nekaj, česar noben otrok ne bi smel.
Od neznanke je vzela bombon.
Ustrašila sem se. Kar odneslo me je.
Ucvrla sem jo naravnost domov.
Ne bi je smela pustiti same.
To sem vedela.
Ampak zelo sem se bala.
Ko sem zvečer
videla Alice živo,
sem bila srečna kot miš na rezini sira.
Ampak naslednje jutro me je dobra volja minila,
ker se je nekaj zgodilo.
Začela se je spreminjati.
Alice se je pokokošila.
Ojej.
Kako je ta kokoš velika.
Veš, kje je Alice?
Ona je …
Tu. –O čem govoriš? Kam je šla?
Poskušala sem pojasniti, kaj sem videla,
ampak so me vsi gledali, kot da sem nora.
Na koncu sem molčala.
Ampak sem vsak dan obiskala Alice v kokošnjaku.
Živjo, Alice.
Celo jajca je nesla.
Velika zelena.
Tako velikih zelenih jajc še nisem videla.
Menda so bila okusna.
Pa čarovnica? –Kaj je z njo?
Je odšla? –Ojej, ne.
Ko čarovnica vstopi v tvoje življenje …
Nikoli …
Ljubi bog.
Kaj mi je? Rekla sem ti, da sva videla čarovnico.
Čarovnico v trgovini. Pa kar sedim tu,
kot da sem na eno oko slepa, na drugega pa ne vidim.
In tratim dragoceni čas.
Spraševal sem se, kaj ima babica v zaklenjeni sobici.
Tam je bil kup zdravilnih zelišč, napitkov
in starih knjig o starinskem zdravljenju.
Moja mama je govorila,
da je babica vaška zdravilka.
Meni pa se je zdelo, da je vudu svečenica.
Poba, iti morava.
Oditi? –Tako je.
Tu nisva varna. –Ampak kam bova šla?
Sorodnika Estona bom poklicala. Rezerviral nama bo sobo
v hotelu Grand Orleans Imperial Island.
Tam je bil 30 let glavni kuhar. Zveze ima. Zvezda je bil.
Njegova kuhinja je proslavila hotel.
Najimenitnejše letovišče v Alabami.
Svojim vnukom boš govoril, da si prespal v njem.
Kako veš, da bova tam varna?
Ker samo belci bivajo
v hotelu Grand Orleans Imperial Island.
Čarovnice prežijo na revne in prezrte.
Na otroke, ki jih nihče ne bo pogrešal.
Spakiraj.
Babica, so čarovnice v vsakem mestu?
V vsakem mestu in v vsaki državi.
V vsaki državi imajo tajno društvo, ki mu pravijo zbor.
Kot rotarijski klub je, ampak za čarovnice.
Zberejo se in čenčajo o tem, na koga so vrgle uroke
ali si izmenjujejo tajne napitke.
Najpomembnejše pa je,
da ukaze prejemajo od vrhovne velečarovnice.
Vrhovne velečarovnice? –Tako je.
Ta vsem vlada.
Vsemogočna je, poosebljeno zlo. Niti kančka milosti ne premore.
Po legendi se je izlegla v ledeni tundri na Norveškem.
Glej to.
Boš ves dan strmel vame?
Vam lahko pomagam?
Vzemi torbe iz avta, medtem ko se grem prijavit.
Ja, gospa. –Izvoli ključ.
In …
Ne. Obdržite denar, gospa.
In uživajte. –Mislim, da bom.
Babica je imela prav glede hotela. Še kako nobel je bil.
V Mehiškem zalivu sva se skrivala pred čarovnicami.
Še sanjalo se ji ni, kam bova kmalu vstopila.
Pazi na miško.
Ne. –Zaboga.
Nerazumen si. –Deidre, nočem te ženske v hiši.
Krasna družba je. –Nikakor, Deidre.
Za božjo voljo,
Bruno, tvoj obraz …
Za nikamor nisi.
Izvolite, gospa.
DOBRODOŠLI, ČLANI DRUŠTVA PROTI OKRUTNOSTI DO OTROK
Pridi, imava ključ. V sobi 766 sva.
Zveni kot dobra soba.
Babica, si dobro?
Prvič si zakašljala, odkar sva odšla.
Izvolite, gospa.
Gotovo sta Estonova sorodnika.
Vztrajal je, da vaju namestimo v sobo 766.
Magnolija.
Eden naših najlepših majhnih apartmajev.
Srečo imaš, veš?
Tak mladenič nima vsak dan sreče
bivati v takem hotelu, ne?
Pridi, Gatsby.
Poiščiva sobo.
Vama jo pokažem? V četrtem nadstropju je.
Zakaj je št. sobe 766, če sva v četrtem nadstropju?
Graditelj hotela je bil numerolog.
Verjel je v pomen številk. Malce se spoznam nanje.
Sedmica in šestica kažeta na preizkušnjo.
Šestici pomenita obilje.
Mogoče je na obzorju velika preizkušnja.
Živjo.
Hotel Grand Orleans Imperial Island
pozdravlja vas in vašo krasno skupino dobrodelnic.
Rad bi povedal, da cenimo vaša premnoga človekoljubna
dejanja in …
In …
Žal mi je, gospa,
ampak hotel izrecno prepoveduje ljubljence.
Izgledate kot človek, ki ima rad mačke.
Ni tako, gospod …
R. J. Stringer III. Upravitelj hotela.
Hvala, da boste naredili izjemo.
Ampak nisem še … Nisem privolil …
Nekaj mi povejte, gospod …
Stringy? –Stringer. –Hotelir.
Upravitelj. –III.
Ja. –Vem, da imate radi mucke.
Kaj pa mislite …
O miših?
–Ja, o miših.
Kaj bi naredili,
če bi miši tekale po hotelu?
Verjemite, gospa, da miši že ne bi …
Pa če bi? Teoretično.
Aha, teoretično.
V tem primeru bi najbrž poklical deratizatorje.
Tako je.
Vidite, punce?
Deratizatorje bi poklical.
Kot vsak normalen človek zdravega razuma
bi iztrebil te paglavce.
Podgane.
Podgane bi iztrebili.
Zlobne.
Ni drugega opisa.
Čisto, neokrnjeno zlo. To so čarovnice.
Moj kašelj je verjetno povzročila čarovnica.
Najbrž tista, ki si jo videl v trgovini.
Čarovnice lahko izzovejo kašelj? –Pa še kako.
Kako naj ločim čarovnico od navadne ženske?
Čarovnice sploh niso ženske.
So demoni v človeški obliki.
Če čarovnico bolje pogledaš,
boš videl, da so kotički njenih ust podaljšani
skoraj do ušes,
kar navadno prikrivajo s pudrom.
Prava čarovnica vedno nosi rokavice.
Ker nima dlani, ampak kremplje.
Kremplje?
In nima prstov na nogah.
Njihova grda stopala izgledajo, kot da jim je nekdo odsekal prste.
In vse čarovnice so plešaste.
Gladke so kot kuhano jajce.
Zato nosijo lasulje, od katerih dobijo zoprne rane.
Temu pravijo "lasuljin osip".
To jih spravlja ob pamet.
Torej rokavice, lasulje … Je to vse?
Nosne luknje. –Nosne luknje? –Ja, nosnice.
Nosne luknje.
Čarovnice imajo širše nosnice od ljudi.
Ko morajo izvohati otroka,
se jim lahko nosnice razširijo do premera 20 cm.
Otroci čarovnicam strašno smrdijo.
Tudi če so na sveže skopani?
To je še huje.
Sveže skopan otrok čarovnici smrdi kot pasji kakec.
Pasji kakec? –Tako je.
Čistejši je otrok, bolj čarovnici smrdi po kakcu.
Mogoče bi se moral nehati kopati.
Ne izzivaj me.
Lahko čarovnica pride sem in naju zgrabi, ko spiva?
Ne.
Sploh ne.
Čarovnice nikoli ne plezajo
po žlebovih in vdirajo ljudem v hišo.
Poleg tega nimajo pojma, kje sva.
Vseeno me je malce strah.
Pridi sem, mali mož.
Takole.
Naspi se.
Res?
Naslednje jutro je sijalo sonce,
zrak pa je bil kristalno čist.
Bil sem tiho kot miška, da bi se babica naspala.
Naročil sem ji zajtrk v sobo.
Izvoli zajtrk, babica.
Vmešana jajca, piščančji zrezek, griz, pecivo s pekani,
džem iz rabarbare in jagod ter ledeni čaj z meto.
Krasno diši.
Ojej, dolgo sem spala.
Hvala, da si mi naročil zajtrk.
Tipu, ki ga je prinesel, sem dal pol dolarja.
Je to v redu? –Zelo uglajeno od tebe.
Si dobro? –Ja. Nekaj me je požgečkalo.
Daj mi kozarec čaja.
Babica bo danes počivala.
Pojdi ven in tekaj naokoli.
Na plažo pojdi. Zabavaj se.
Hotel sem dresirati Lenko.
S sabo jo vzemi.
Ne pusti je k vodi. Da je ne pograbi morska kača.
Morska kača?
Zafrkavam se. Nobenih morskih kač ni.
Pojdi, zabavaj se.
Ne skrbi zame, dobro sem.
Vedel sem, da so morske kače šala,
ampak nisem hotel tvegati. Zato sva ostala v hotelu.
Veste, kaj?
Naletela sva na veliko plesno dvorano,
kjer naj bi imelo mednarodno društvo
proti okrutnosti do otrok konferenco.
Hej.
Ti tam!
Kaj počneš?
Vlamljaš? –Miren prostor iščem.
Za kaj? –Za dresuro.
Koga dresiraš?
Super. Kako mu je ime?
Samica je. Lenka.
Jo lahko primem?
Poleg neznancev ji ni ravno prijetno.
Izvaja kakšne trike?
Zdaj bova vadila. Hočeš gledati?
Koliko je ura?
Prijazna gospa mi je rekla, naj pridem sem ob 12.25.
Obljubila mi je šest tablic švicarske čokolade.
Kako ti je ime? –Bruno Jenkins!
Povsod sem te iskala.
Tvoj oče je besen.
Živjo, mama. To je moj novi prijatelj.
Me veseli.
Poglej, kako umazane roke imaš.
In srajco! Ves si zasvinjan.
Pridi z mano.
Si mar tekel po tovarni klobas?
Prostor je bil povsem prazen.
Idealen kraj za dresiranje Lenke.
Pomislil sem …
Če pridejo ljudje, ki se borijo proti okrutnosti do otrok,
bodo verjetno prijazni do mladega dreserja mišk,
ki se briga zase.
Na smrt sem se ustrašil.
To je to.
To je hotelska plesna dvorana.
Pravimo ji "Le Salon Grande".
Pa tudi "Soba fresk" zaradi krasnih …
Samo en vhod in izhod je, ne?
Drži.
To je edini vhod in izhod.
Poveljnik gasilcev ni navdušen. Nikar ne povzročite požara.
Dvorana bo v redu.
V redu …
Če bi gospe želele še kaj …
Ne? –Adijo.
V redu.
Saoirse, zavaruj prostor.
Dobro, tako imenovane gospe …
Pripravite se na odstranitev.
Zbudi se.
No, zatirani demoni,
lahko snamete rokavice.
Lahko se sezujete.
In
lahko snamete lasuljo.
Vse so čarovnice.
Kri mi je zaledenela v žilah. Strah me je prijel.
Ujet sem bil z druščino plešastih čarovnic.
Najzlobnejša, glavna pleška,
je stala točno nad mano in ukazovala.
Takoj ko sem jo zagledal, sem vedel, kdo je.
Vrhovna velečarovnica.
Čarovnice.
Kup ničvrednih črvov ste.
Zjutraj …
Med zajtrkom
sem gledala skozi okno na plažo.
In kaj sem videla?
Kaj sem videla?
Na ducate, na stotine …
Na stotine ogabnih smrkavcev,
ki so se igrali v pesku. Želodec se mi je obračal.
Torej …
To so moji ukazi.
Hočem, da vsi otroci na svetu
izginejo!
Poteptajte jih, zmečkajte in raztrgajte.
Imate načrt, vaša milost?
Le kako naj uničimo vse otroke na svetu …
Vprašanje je bilo pravzaprav dobro.
Predrzno, ampak dobro.
Seveda imam načrt.
Hočem, da se vrnete v svoja bedna mesteca
in odprete
trgovino s slaščicami.
Tam boste prodajale
samo najokusnejše, najkvalitetnejše sladkarije.
Najbrž se sprašujete,
kje naj bi dobile denar za tako trgovino.
Tudi na to sem mislila.
V moji sobi, št. 666,
imam skrinjo svežih stotakov.
Soba 666.
Zapomnite si številko sobe 666
in v svojih trgovini boste prodajale samo najokusnejše bonbone.
In …
Uporabile bomo napitek za pomišenje št. 86 z odloženim učinkom.
Ena kapljica Mišotvora v sladkariji
bo umazanega mulca v eni uri spremenila v miš.
Dve kapljici bosta ogabnega otročaja preobrazili v pol ure,
tri kapljice pa takoj.
Takojšnja miš!
Ne, ne, ne.
Pst.
Tiho!
Pred slabo uro
sem v veži našla ogabno smrdljivega dečka
in mu dala nezaslišano drago tablico švicarske čokolade.
Tablico čokolade z eno kapljico
Mišotvora št. 86 z odloženim delovanjem.
Ne. Bruno.
Požrešnemu smrkavcu sem rekla, naj pride sem ob 12.25.
Čez slabih deset minut
boste bedne čarovnice uvidele mojo genialnost!
Genijka! Genijka!
Genijka!
Tiho!
Kje je moja čokolada? –Požrešni mali bebec je.
Hitro si nadenite lasuljo! –Ste tu?
Dobrodošel,
čedni mladenič.
Čakali smo te.
Ljubi fant.
Čokolado imam zate.
Šest tablic ste mi obljubili.
Samo eno vidim.
Vidite, gospe,
ni samo debel in neumen, ampak tudi pohlepen.
Tako je, mali.
Tu imaš svojo okusno čokolado.
Pridi ponjo.
Pripravite se.
Deset sekund.
Dajte mi mojo čokolado.
Tu je, ljubček.
Lenka, kaj bova zdaj?
Dajte mi jo.
Pet sekund.
Dajte mi mojo čokolado.
Tri, dve … –Dajte mi jo.
Ena.
Gremo.
Smrdljivi paglavec,
ta grozna uš, se je spremenila …
Uspelo ji je! Genijka je!
V ljubkega miška.
Kaj je zdaj to?
Kje je moja čokolada? –Pomendrajte ga.
Pomendrajte ga. Ubijte ga.
Tam je.
Bruna so spremenile v miš, zdaj pa ga hočejo pomendrati.
Ponj grem.
Si pravkar spregovorila?
Kar mrgoli jih.
Zgrabite ga. Kje je?
Ojej. Velikan si. Zakaj si tako velik?
Ti si majhen. Jaz sem normalen.
Kako sem lahko majhen? –Ker si miš.
Čarovnica te je začarala. –Kakšna čarovnica?
Sem vedela.
Pasji kakec.
Na pomoč! –Zgrabite ga. –Na pomoč! –Držite ga.
Obrnite ga. –Na pomoč.
Odprite mu usta.
Dobro.
Če se hočeš tako igrati,
se igrajmo po shakespearjevsko.
Ena kapljica …
Dve …
Dajmo.
To! To!
Kako ljubek mišek si.
Katera ima bat?
Tu je. –Prinesite bat.
Kje je bat?
Ničesar se ne bojim.
Imam ga. Kje je bat?
Dajmo. Dajte mi ga.
Teci, Bruno! –Si tudi ti miš?
Zdaj te pa imam!
Po vseh štirih, Bruno! –Po vseh štirih.
Presneto! Slepa ulica.
Teci, Bruno!
Ne!
Joj, moj hrbet.
Kaj se nam je zgodilo?
Zakaj smo miše?
Miši! –Ni važno.
V hotelu je shod čarovnice. Zlobni napitek imajo.
V čokolado so ti ga dale. –V mojo! Pišuka!
Vedno zastrupijo čokolado. Klasična finta čarovnic.
Si bila tudi ti otrok? –Deklica.
Ti izgledam kot kozliček?
Ne, kot miš.
Kaj pa zdaj?
Nočem biti miš.
Postaven utrok hočem biti.
Otrok. –Ni važno.
Mojo babico moramo najti. Vse ve o čarovnicah.
Vedela bo, kaj storiti. Gremo.
Solati z rakci. Kaj delaš?
Koliko slastne hrane!
Tole bomo storili.
Vidita tisti jašek?
Gotovo nas bo vodil v vežo. Gremo.
Poberi ta beli tartuf.
Se ti kaj sanja, koliko stane?
Obriši ga in daj v omako.
Kaj je to? Listnato testo?
Pomoč potrebujeva.
Pa zdaj?
Samo do dvigala moramo priti.
In v četrto nadstropje.
Gremo.
Bi mi malce pomagala?
Pišuka. –Pohiti. –Semkaj.
Nekaj me je prešinilo.
Kako bomo dosegli gumb za četrto nadstropje?
Nadstropje? –Četrto.
Gremo.
Tisto je moja soba, 766. Semkaj.
Nikoli nas ne bo slišala.
Zvonec.
Gremo.
Pišuka.
Dobro. Štuporamo naredimo.
Misliš štupomiš? –Pa res, štupomiš.
Uspe …
Uspelo mi je.
Na pomoč!
Ne dovolita, da padem!
Za mano, fanta.
Miši! Miši!
Vsepovsod so!
Babica, jaz sem, tvoj vnuk.
Moj vnuk …
Si to ti, mali? –Ja, babica.
Si to res ti? –Res sem jaz.
Kaj je bilo? –Vrhovna velečarovnica …
Vrhovna velečarovnica? Ojej, samo ona ne.
Ja, pomišila me je.
V hotelu mrgoli čarovnic.
Nekakšen čarovniški shod imajo.
Ne potrebuješ še tega v življenju.
Babici je zelo žal.
Prosim, vstani in me postavi na mizico.
Kako pa? –Dvigni me.
Da bi te dvignila? –Ja, kot jaz Lenko.
Prav.
Ne morem verjeti.
Še huje bi lahko bilo.
Res?
Mimogrede, babica, to je moj prijatelj Bruno Jenkins.
Tudi on je zdaj miš. Prej je bil zaliti Anglež.
Lahko bi rekel le: "To je moj prijatelj Bruno."
Zelo mi je žal, Bruno.
So zlobne čarovnice tudi tebe zafrknile, kaj?
Ja. Močno. Obupen dan.
Je še kdo lačen? –Khm.
Tudi Lenka je bila nekoč otrok. Deklica.
Zakaj nisi nič rekla, ljubica?
Ker je lahko nevarno, če miš govori.
Večina ljudi tega ne razume in se ustraši.
Kmalu bi kaj bleknila, ko ste govorili
o Alice Blue, ki je postala kokoš.
Pa raje nisem.
Torej te je neka zlobna čarovnica pomišila.
Ja, gospa. Pred štirimi meseci.
Tistega popoldneva sem ušla iz sirotišnice.
Prijazna gospa … Vsaj mislila sem, da je prijazna …
Mi je ponudila tablico čokolade. Takoj se je zgodilo.
Preobrazila sem se.
Kot bi mignil,
me je berač prodal trgovini z ljubljenci,
da bi si kupil hrano.
Zelo mi je žal, Lenka.
Moje pravo ime je Mary. –Mary. Lepo ime.
Oprostite. Toliko govorimo o hrani, da me je prijela lakota.
Lahko vzamem malce grozdja?
Torej je vrhovna velečarovnica v tem hotelu.
Nekako vas moram spet spremeniti v otroke.
Velečarovnica ima napitke.
Vse otroke na svetu hoče spremeniti v miši.
Moramo jim pomagati.
Kdo je? –Hišnik hotela.
Hitro se skrijte.
Skočite v mojo torbo za pletenje.
Sklonite glavo.
Ja?
Oprostite, da vas motim, ampak nekdo je prijavil glodavce.
V tako dragem hotelu?
Take kozlarije pa še ne.
Najbrž ni nič.
Sobarica, ki naj bi jih videla, včasih pretirava.
Za vsak primer bi postavil te pasti,
če smem. V vse sobe jih dajemo.
Za vsak primer.
Kaj pa so? Miši?
Ne, gospa.
Sobarica pravi, da je videla ogromne grde podgane.
Vsaj ducat.
Ljubi bog. Ducat?
Kot sem rekel,
rada pretirava.
Svež wisconsinski čedar.
Glodavce spravlja ob pamet. Ne morejo se mu upreti.
Če slišite, da se kakšna past sproži,
me pokličite. –Seveda.
V redu.
Res nič ne veš? Grozdje mišim škoduje.
Izognite se pastem, prav?
Če bi nekako prišli do napitkov,
bi mogoče našla protistrup.
Ki miši spremeni v otroke.
Vedno potujem z zelišči in solmi proti urokom.
Ampak kdo ve, kje je ta zlobna čarovnica.
Mi vemo. V sobi 666 je.
Slišali smo, ko je čarovnice po večerji
povabila v sobo 666.
V sobi 766 smo. Soba 666 je pod nami.
Ljubi bog!
Zlobna čarovnica živi točno pod nami?
Ja. Tole bomo naredili.
Ko bo šla velečarovnica iz sobe, bomo babičino pletivo izkoristili
kot vrv, s katero se bom spustil na njen balkon.
Ukradel bom napitek,
babica me bo potegnila nazaj, našla protistrup
in spet bomo otroci.
Mladenič, si se tega pravkar domislil?
Ja, to mi je šinilo v glavo.
Ogabni, zasvinjani smrkavci.
Gabite se mi.
Had, tako slabo je,
da ne morem uživati niti v kozarcu pelina.
Zagotovo je velečarovnica.
Babica, to je napitek. V ledu ga hrani.
Točno to potrebujemo.
Pridi, Had.
Zamujava na čaj.
Čas za čaj, sijajno.
Samo eno stekleničko napitka potrebujemo.
Čim prej jo pograbi in pohiti nazaj.
Kdo ve, kdaj se ta pošast vrne.
Vem, da si plašen.
Ne bojim se, babica.
Ne vem, zakaj,
ampak odkar sem majhen mišek,
se ne bojim več malenkosti.
V redu. Dobro se drži.
Ne morem verjeti,
da moj maček ne sme v jedilnico.
Ta ušivi, bedni hotel vse diskriminira.
Denar, denar, denar.
Had,
zakaj je treba imeti v tem ogabnem človeškem svetu za vse denar?
Gnusen, umazan denar.
Pripravljen je.
Glej, glej.
Le zakaj je tu ta preja?
Živjo.
Pletivo mi je padlo čez balkon.
Ampak nič zato.
K sreči ga držim na tej strani.
Samo gor ga bom potegnila.
Pa ne bom več motila.
Spustite.
Poznam te.
Mene?
Ne bi rekla.
Nekje sem te videla. Spomnim se tvojega obraza.
Mogoče ste me videli v veži.
Ne, ne v veži.
Spomnim se te iz …
Kaj je? Kdo je?
G. Stringer III., upravitelj hotela.
Prekleto.
Bi radi, da odstranim otroke s plaže?
Ja, odstranite jih. –Bom videl, kaj lahko storim.
To sem vam priskrbel danes. Morda vam bo všeč.
Kletka za mačko je.
Svojega mačjega prijatelja lahko daste noter
in ga nosite po vsem hotelu. Tudi v jedilnico.
Pomislil sem, da vam bo všeč.
No,
tole vam povem, g. nabavljač mačjih kletk.
Nikoli ne bom dovolila, da moj ljubi muc …
Glej, no. Všeč mu je.
Skoraj bi pozabil, gospa.
Glede večerje z vašimi damami …
Pozabila sva izbrati juho.
Dve možnosti sta.
Kreolska pikantna juha z raki
in juha z domačim grahom.
Katera je cenejša?
Gotovo boste cenili, da so raki sveži …
Katera?
Juha z domačim grahom.
Potem bomo jedle grahovo juho.
Ja, gospa.
In
v juhi ne sme biti česna.
Česa? –Česna.
Brez česna?
Sem jecljala?
Brez česna.
Vse moje ženske
trpijo za motnjo selektivnega hranjenja.
Izbirčne so.
Ja, gospa. Kot želite.
Obvestil bom kuharja. –Le dajte.
Sam bom šel ven. –Le dajte.
No, ljubi moj,
če tako uživaš v tej kletki,
kar ostani v njej! Izdajalec!
Napitek za pomišenje.
Kapljico ožepka.
Pikico pelina.
Pa kanček zdravilne vode naravnost iz Lurda.
To je najmočnejša zdravilna voda.
Dobro.
Primimo se za roke in sklonimo glavo.
Naj me vrag …
Ni več kaj reči.
Nekaj smo morali poskusiti.
Moč te čarovnice
je veliko silnejša od mojih domačih zvarkov.
Zlobna moč.
In neomajna.
Veliko silnejša od mene.
Ne jokaj, babica. Vse bo v redu.
Žal mi je, otroci.
Nisi ti kriva. Včasih se stvari preprosto zgodijo.
Ja, se.
V bistvu me ne moti, da sem miš.
Ves dan sem z novima prijateljema.
Ni mi treba več v šolo ali se učiti voziti.
Kar pomeni, da ne bom doživel nesreče.
Otrok … Pridi sem.
Boš skrbela zame, čeprav bom ostal miš?
Seveda, ljubček. Ni važno, kdo si
ali kakšen si, dokler te nekdo ljubi.
In jaz te bom vedno.
Lahko ostaneta tudi moja prijatelja?
Seveda.
Če hočeta.
A ne pozabi, da imata ljubljene, ki ju pogrešajo.
Nisem čisto prepričan.
Ne bodi tepček. Gotovo te imajo radi.
Mama misli, da sem neroden,
oče pa se pritožuje, da sem vedno lačen.
Mogoče te bosta zdaj vzljubila tisto, kar si.
Srečo imaš, da imaš starše, Bruno.
Nekateri jih nimamo.
Ampak bomo v redu.
Babico imamo. Vedno bo naša družina.
Ja, pravi srečneži smo.
Mene pa zanima, zakaj tratimo čas.
Kako bomo tem groznim čarovnicam preprečili,
da bi še druge otroke spremenile v miši?
Prav ima. Ukrepati moramo.
Že vem.
Čarovničin napitek za pomišenje bom nesel v kuhinjo,
ga vlil v grahovo juho
in njih spremenil v miši. –Si prepričan, mali?
Ta naloga zveni zelo nevarno.
Zaupaj mi, babica. Obvladam.
V veži se dobimo. Bruno in Lenka vesta, kje.
Pazi nase, ljubček.
Bom, babica.
Pohiti!
Grahova juha je pripravljena. –Grahova juha je pripravljena.
Brez česna.
Brez česna. Takoj.
Kje so moji škampi?
To ni škamp, ampak kozica.
Jih ne ločiš?
Noge preštej. Ena, dve …
Postrezite juho. Dajmo.
Ja, kuhar.
Kaj delaš?
Škampe pripravljam. –Ne govori mi, da je to škamp.
Strokovnjak za rake sem. –To je rakec.
Rakce sotiram že 30 let, izključno na maslu.
Na maslu? –Nikoli na olju.
Briga me, kaj pravijo nutricionisti.
Uničujejo kuhinjo.
Vedno samo maslo.
Kje so moji škampi?
Kako naj dobim škampe?
Postrezite juho.
Ja.
Jokaš? V moji kuhinji se ne joka.
V juhi manjka malce česna.
Brez česna. Stringer je tako ukazal.
Olje se je vžgalo. –Pod koriti so požarne odeje.
Je razneslo moje škampe?
Pozabite škampe, nekaj kozic vrzite noter.
Bedaki ne znate …
Dajte mi oster nož, da se bom ubil.
Deratizatorje pokličite.
Glejte. To sta moja mama in oče.
To sta tvoja mama in oče? –Kot pribito.
Bruno, čas je, da ju pozdraviš.
Ste nori? Tu v baru?
Izkoristi trenutek.
Oprostite, sta g. in ga. Jenkins?
Vam lahko pomagava?
Malce čudno novico o vašem sinu Brunu imam.
Kaj je z Brunom? Kje je?
Bi stopili na malce zasebnejši kraj?
Zakaj bi moral biti zaseben?
Težko vama bo to razložil.
Laže bi mu bilo, če gremo v vašo sobo.
Poslušajte, gospa,
tu mi je prav prijetno.
Povejte mi, kje lahko najdem Bruna
ali pa naju pustite pri miru.
No …
Tu ga imam.
To je miš!
Kaj je z vami? Spravite tega gnusnega glodavca stran!
Ne, ne, to je Bruno.
Bruno, reci jima kaj.
"Reci kaj"? Ste nori?
Stran od naju, preden pokličem upravitelja.
Nehajte. To je vaš sin Bruno.
Pokličite upravitelja!
Ta ženska je na smrt prestrašila mojo ženo.
V torbi nosi podgane.
Bruno, zakaj nisi česa rekel?
Oče sovraži, ko govorim s polnimi usti.
Hej, babica.
Tu spodaj sem.
Tu si, hvala bogu.
Kako je šlo? –Juha je pripravljena.
Glejte, grahova juha.
Takole, brez česna.
Oprostite, gospa, smem govoriti z vami?
Kar z mano, prosim.
Sem.
Saj v svoji torbici ne nosite miši, ne?
Miši?
Zakaj neki bi nosila naokoli miš?
Je to povezano s pastmi za podgane,
ki so po vsem hotelu? –Pasti za podgane?
Je to vaša bedna krinka?
Goste obtožujete, da prenašajo miši,
da bi prikrili, da jih v hotelu kar mrgoli?
Ne … Kaj? –Tole vam povem.
Ta hotel je drag. Glejte, da ne vidim nobene miši.
Niti majčkene in ljubke.
Ja, gospa. Žal …
Motil sem se. Oprostite.
Luther.
Bi spremili to gospo do naše najboljše mize?
Seveda. Izvolite.
Oprostite, gospa. Samo …
Naša najboljša miza, gospa.
Hvala, Luther. Prepričana sem, da je najboljša miza
tale blizu kuhinje.
Najraje imam mize pri izhodu, da lahko hitro odidem.
Seveda.
Glejta.
Juha jim je všeč.
Ste se odločili?
Ja. Jambalajo bom.
Sijajno. Boste kakšno predjed?
Grahova juha izgleda dobro. To bom.
Žal je ta juha rezervirana samo za tisto skupino gostij.
Če smem dodati, trpijo za hudo alergijo na česen.
Zato so zahtevale juho brez česna.
Zelo neokusna je. Skoraj neužitna.
Razumem.
Ogabno zveni.
Lahko predlagam kreolsko pikantno juho z raki? Slovimo po njej.
Zveni …
Ja?
Juha s kozicami bo v redu.
Mislite z raki?
Ja, z raki.
Odlično.
Glave dol, družbo imamo.
Kitke.
Prosim?
Kitke.
Kitke si nosila.
Se poznava?
Pred mnogimi leti v zanikrnem mestecu …
V zanikrnem mestecu tu, v Alabami.
Kitke si nosila.
Pa zbežala si mi.
Se spomniš?
Ujela pa sem tisto tvojo grozno prijateljico.
Se spomniš …
Hitro, štupomiš.
Vi ste bili.
Pokvarjena čarovnica, ki je preobrazila Alice.
To je pa zoprn …
Kaj počnete?
Babica, glej!
Priden.
Daj petko.
To pa je podganarija.
O bog! Na moji nogi je!
O bog, kakšna zmeda.
Pridi, ogabni stvor.
Dol z mene.
Pridite, otroci. Čas je, da jo pobrišemo.
Pokličite deratizatorja!
Bravo.
Glejte, koliko napitkov.
Otroci, vse moramo vzeti.
Babica, kaj pa on?
Ko bomo šli, bom klicala upravitelja, da ga izpusti.
Ena mi je padla.
Ponjo grem, babica.
Ta sir slastno diši.
Glej, v kaj si me prisilila.
Misliš, da si pametna, ker si mi z ukradenim ključem vdrla v sobo?
Vsi vedo, da imajo na recepciji rezervni ključ.
Ne bomo ti dovolili izpeljati tvojega zlobnega načrta.
Ne? Kdo pa me bo ustavil?
Šibka, zabita, bolna ženska, kot si ti?
Se ti zdi to smešno?
Ne to.
Nekaj sem pomislila.
Kmalu ne boš mogla nič.
Zakaj pa, pogumna ženička, ki bo kmalu umrla?
Zaradi grahove juhe.
Grahove juhe.
Ne, ne.
Ne.
Trapa zabita.
Nisem jedla grahove juhe.
Če se spomniš,
me je nekaj zmotilo.
Takole.
Glej, glej.
Pa poglejva.
Mislim, da bom segla v tvoje prsi,
ti iztrgala ovenelo, zgubano srce
in ga stiskala, dokler ne bo počilo.
Ne bojim se tvojega čarovniškega blebetanja.
Pa bi se morala,
saj je zadnje, kar boš videla, moj režeči obraz.
Z vsem svojim bitjem verjamem …
Da na koncu
ljubezen vedno premaga sovraštvo in zlobo.
A res?
Mogoče si preobrazila Alice in mojega vnuka,
drugih otrok pa ne boš.
Prisežem pri bogu.
Zdaj!
Butasta podgana! Glej, kaj si naredila!
Bežita!
Glejte, kaj ste naredili!
Butasti glodavci!
Pridite nazaj!
Nadloga nemarna!
Njam. –Paraziti.
Ujela vas bom, smrdljiv mrčes.
Zdaj te imam!
Kaj?
Sita sem tvojega nakladanja.
Kaj je to?
Trapa, spusti me!
Spusti me!
Jezik vam bom izpulila.
Butaste miši!
Čarovnica v steklenici …
Spustite me! –Čarovnica v steklenici …
Spustite me iz te trapaste posode.
Babica, to je ključ velikega kovčka.
To je moj ključ, smrkavec zabiti.
Bebavi paraziti! –Pridita.
Ne kaži jezika. Poberi se v kanalizacijo.
Kaj delaš?
Kaj delaš? To je moje.
Kreteni! Lopovi!
To je pa veliko šunke.
Solate. –Testa.
Lakota me bo prijela.
Tace proč! To je moje!
Stran umazane tace od mojega umazanega dobička!
Izkopala ti bom te majhne oči. Kaj pa gledaš?
Kaj je to, babica?
Imena in naslovi vseh čarovnic na svetu.
S tem seznamom, denarjem in napitki
lahko vse čarovnice na svetu spremenimo v podgane.
Odlično.
Z zarjavelimi škarjami vam bom odrezala rep.
Ušesa vam bom odščipnila s ščipalko za nohte.
Izkopala vam bom oči.
To mi boš plačala!
Skočite noter, otroci. Delo nas čaka.
Kmalu bi pozabila.
Ne, ne delaj tega.
Kaj počneš?
Had.
Priden mucek.
Priden mucek si.
Prijazen mucek.
Zabavajta se. –Prijazen mucek.
Butasta, garjava vreča bolh. Ljubček.
Postavi knjige nazaj.
Stran, butasti … Ljubček, ne. Had!
Ljubi Had, spomni se, kdo te je hranil.
Ne, ne misli na hrano.
Babica, si slišala?
Ne vem, o čem govoriš. Nič nisem slišala.
Najlepša hvala.
In eden zate.
Naslednje jutro smo se veselili zmage.
Babica je bila tako srečna,
da je radost delila s hotelskim osebjem.
Najlepša hvala za vse.
Eden zate.
In eden zate.
Hvala, gospa.
Bruno je skušal mami pojasniti položaj.
Živjo, mama.
Zdaj sem miš.
Miš!
Izkazalo pa se je, da g. in ga. Jenkins ne marata miši.
Ugotovili smo, da je najbolje,
da Bruno živi z mano, babico in Lenko.
Hitreje!
Gremo!
Uspelo ti je.
Veter!
Super!
Kakšno frizuro imam?
Gremo še enkrat.
Zdaj jaz sedim spredaj.
Babica, obožujem biti miš.
Verjamem.
Čudno, še vedno se počutim kot fant.
Saj si, ljubček.
Življenje nas spremeni. Poglej mene.
Vse starejša sem, pa se še vedno počutim kot deklica.
Jaz pa kot deček.
Vidiš?
Razumeš.
Bistveno je, kakšen si znotraj.
Ko te pogledam, ne vidim brkov in rožnatega nosu.
Temveč samo tvoje oči.
Bistre in prelepe.
Babica,
kako dolgo živijo miši?
Navadne miši približno tri leta,
ampak ti si mišji človek.
Ti pa zagotovo živijo
trikrat več od navadne miši. Mogoče še dlje.
Odlična novica.
Ne bi prenesel, da bi kdo drug skrbel zame.
Zelo stara miš bom, ti pa zelo stara babica.
Skupaj bova umrla.
Če bova imela srečo, ljubček.
Ampak nihče ne ve, kako dolgo bo na tem svetu.
To ve samo bog.
In to je naravni red.
Z Lenko in Brunom smo radi živeli z babico.
Velika srečna družina smo bili.
Kje smo ostali? Že vem.
Tu smo,
da bi se še naprej borili.
Naprej borili!
Z leti smo pomišili vse presnete čarovnice v ZDA.
Zbrali smo se, da bi boj razširili na ves svet.
Imate imena? –Ja.
Pa naslove? –Ja.
Pa napitek za pomišenje št. 86?
Ja, napitek za pomišenje št. 86.
Gremo.
Čarovnicam bomo vrnili milo za žajfo.
Si pripravljen na to nalogo, starček?
Še nikoli bolj, babica.
Prevod MEDIATRANSLATIONS TVRip - DrSi
Priredil in uredil metalcamp
Tehnična obdelava DVD Rippers Slovenija