I tidigare avsnitt
- Vad hände? - Du försökte ta livet av dig.
Du hoppade. 7,5 m till en brandstege. Jag klättrade upp och bar ner dig.
Jag talade med en trevlig kvinna på adoptionsbyrån.
De ska försöka kontakta dina biologiska föräldrar.
- Du kan inte skydda mig jämt. - Jag vet. Det gör mig ledsen.
Jag älskar dig, pappa.
Jag är Claire Bennet. Det var försök nummer sex.
Det gör mig verkligen ledsen.
Gör inte illa mig, snälla
Du får inte vara här inne.
- Jag dödade dem inte. Det var Sylar. - Du är gripen.
Hej. Trevligt att träffas. - Jag älskar New York!
JAG GJORDE DET! HIRO ANLÄNDER TILL NEW YORK
PUBLICERAD AV: ISAAC MENDEZ
Mr Isaac Mendez? Hallå?
Mr Isaac?
Stå still!
Ingen engelska, inget pass, inga dollar, inget ID.
- För hur länge sen gjorde han det? - I går.
- Den 2 oktober? - Nej, kompis.
I dag... Den 8 november.
Att vara evolutionens verktyg har ett pris
Säregenheten innebär krav Man kan få göra sånt som strider mot ens natur
Förändringen i ens liv som borde ha varit underbar blir ett svek
Det kan verka grymt, men målet är inget mindre än självbevarelse
Överlevnad
Om vårt lag vinner måste jag fira, så jag kommer hem runt midnatt.
- Det är skoldag i morgon. - Det är ju fest.
Är det där kvartsbacken? Den där pojken som du gillar.
Jag gillar inte honom! Han är en jättetrevlig pojke, men...
- Ja, han är kvartsback. - Jag blir glad om du dejtar nördar.
Det funkade för din mor.
- Jag älskar era glasögon, mr Bennet. - Tack, Jackie.
- Du räddade tydligen livet på en man. - Har ni hört det?
- Herregud, känner alla till det? - De sa det på nyheterna.
Jag vill bli klassordförande.
Mitt valprogram är framsteg genom goda handlingar.
Vad tycker ni?
- Jag måste hämta en sak i skåpet. - Vänta.
Claire...
Var försiktig.
- Var har du varit? - Jag teleporterade till framtiden!
- Vi har ju pratat om det. - Förklara det här, då.
- Här finns hela berättelsen. - Är det sånt du sysslar med?
Läs den!
Jag åker tunnelbana i Japan. Plötsligt är jag i New York.
- Har du druckit sake? - Jag hittade författaren...
...men han var död! Sen sker en kärnvapenexplosion.
Det händer om fem veckor och du och jag måste förhindra det.
- Definitivt för mycket sake. - Titta, du är också med i den!
Hur kunde jag veta att du skulle säga det?
Vi har jobb att göra. Om du fortfarande jobbar här.
Om jag kan bevisa det för dig bortom allt tvivel-
- följer du med mig då?
Vi måste sticka nu!
En flickas liv är i fara!
Det lär funka. Vi håller välgörenhetsmiddagen här.
Pete, vilken tur att du kom. Röd eller blå?
Jag vet inte. Blå?
Jag tar röd, som presidenten.
Kommer du i kväll? Ta ett par glas, ge praktikanterna nobben.
- Jag kommer. Du, jag försökte igen. - Försökte vadå?
Vad tror du? Jag försökte flyga.
- Kan du dämpa dig? - I går flög jag, i dag gick det inte.
- Jag bröt nästan nacken. - Bara nästan?
Jag kollade upp mänskligt flygande på biblioteket och fann en otrolig bok.
"Gener avgör fetma, blodtryck."
"Mänskligt flygande har en chans på miljarden."
Den här killen har koll. Chandra Suresh.
En genetikprofessor i Indien som slutade för ett halvår sen.
- De tror att han är här. Vi får leta. - Vi har ett mer brådskande problem.
En reporter luskar i varför du hoppade.
- Vi flög. Är du inte nyfiken på det? - Jag vill ha svar, precis som du.
Nu måste jag förhindra att folk tror att vi är galna.
- Jag vill veta vad som händer oss. - Jag har plikter. Valet och familjen.
- Vad vill du säga till reportern? - Jag vet vad vi inte kan säga:
Sanningen.
Förlåt. Jag har fortfarande din pappas nycklar.
- Det kanske jag inte borde. - Förlåt. Angreppet gjorde mig nervös.
- Förlåt mig. - Det här är makaroner med ostsås.
Det äter amerikaner som vill dö långsamt.
Din pappa gillade mina, men han var ju från Indien.
Tack. Du är väldigt snäll.
Du ser hemsk ut. När sov du senast?
Trots allt arbete förstår jag inte hans forskning.
Sa du inte att han hade knäckt nån kod?
Jag trodde det, men algoritmen är rappakalja.
Känner du nån som talar rappakalja?
Mannen med hornbågade glasögon har jagat mig-
- från Madras ända hit i jakt på den. Men det här är inte nånting.
- Varför byggde han den, då? - Han var alltid sån.
Frågor möttes av frågor, aldrig svar. Bara "varför".
Till och med efter hans död.
- Kartan, då? - Kartan.
Den är värdelös tills jag förstår den.
Om jag kunde hitta en sån person skulle det bekräfta hans teori.
- Men det kan jag inte. - Din far hade förtroende för dig.
Han ville bara bevisa att han hade rätt.
Han lämnade allt i jakt på det här vansinnet.
Jag slösar bort mitt liv på att rentvå honom.
- Vad har det gett mig? - Mohinder!
Förlåt mig. Jag är bara så trött.
Sylar.
- Vad är det? - Ännu en fråga.
Jag kan inte förklara det.
Jag hörde en flicka ropa på hjälp och gick dit.
Så du gick in och hittade ungen i väggen.
Och namnet Sylar känner bara ett fåtal till.
Det är som om...
Det var som om nån pratade med mig i huvudet.
Sa rösterna nåt mer till dig?
- Ska du utföra rån? Döda presidenten? - Nej.
Det är snarare så att jag kan höra folks tankar.
Eller nåt. Jag vet inte.
Kan du berätta vad jag tänker?
Jag kan inte styra det. Det bara händer.
Gör ett försök, Karnak. Jag är vidöppen.
- Du anser att jag är knäpp eller dum. - Bravo. Slösa inte bort min tid.
Jag behöver det här mer än du Ingen tror på mig
Ingen tror på dig.
Jag vet hur det känns.
- Måste jag vara här länge till? - Det beror på.
Skulle du vilja jobba inom FBI?
Claire! Hur kan du sticka i väg när videobandet fortfarande är borta?
Om nån hittar det säger vi att du gjorde det på din dator.
Får mitt liv fortsätta nu?
Ska du bara låtsas vara en vanlig hejaklacksledare nu?
- Ja, faktiskt. - Men det är du inte.
Du är annorlunda. Allt det här kvittar.
Skolandan kvittar, att vara hejaklacksledare kvittar.
- Det är inte du längre. - Vem är jag?
Jag kan krypa igenom en flistugg och överleva.
Alltså kan jag bli missfoster eller försökskanin, oftast båda.
Vad är det för fel med att vilja vara normal? Du borde pröva.
- Vad gör du här? - Dörren var öppen.
Du måste börja jobba. Serietidningen är försenad.
- Du tog dem, eller hur? - Jag ska sälja dem.
Då kan vi lägga in dig på ett behandlingshem.
Det går jag inte med på.
Jag hittade ditt knark. Jag spolade ner allting.
- Hur ska jag då måla framtiden? - Det går inte!
Titta på alla tavlor här inne! Varenda en har besannats.
Även den där New York sprängs av kärnvapen?
Ja.
Jag vet inte hur eller när, men...
Jag måste stoppa honom.
Jag vill inte förlora dig, Simone.
Men om du inte tror på mig borde du inte vara här.
Då så. Tror du att du kan måla framtiden?
Måla en utan mig i bilden.
Hallå?
Jag förstår inte vad du säger. Sluta ringa hit. Du har fel nummer.
- Vem ringer du? - Serieförfattaren. Han måste varnas.
- Han lägger på. - För att du är galen.
- Jag skulle också ha lagt på. - Här är det!
En flicka i skoluniform kliver ut framför en bil. Vi måste rädda henne.
Vilken skolflicka?
- Okej, vem av dem är det? - Jag vet inte!
Hon har en röd rosett! Vi får gå åt olika håll!
Ando, stoppa den där bilen!
Stanna, se upp!
Jag gjorde det!
Du gjorde det!
Tror du mig nu? Följer du med mig?
- Hej. - Hej.
- Hur har du sovit? - Bra.
Var är vi?
På väg till farmors hus.
- Micah! - Farmor!
- Åh, vad stor du har blivit! - Det säger du jämt. Ja, det gör du.
Du kan väl gå in?
Du är mager.
Jag var också ensamstående mamma. Man känner att man inte räcker till.
Han behöver mer än du kan ge. Jag kan ge honom en fast hand och stabilitet.
För att D.L. Blev en så bra förebild?
Min son - din make - är en bra man.
- Känner du igen den? Den låg i öknen. - Vad är det för nåt?
Den tillhörde en av männen din son mördade.
Jag tog den från en grav. Alla i D. L: S gäng hade såna.
D.L. Skulle inte mörda nån. Nånsin.
Han rånade Linderman på två miljoner och dödade sitt gäng.
Nån satte dit honom. Han skulle ha suttit i fängelse om han inte flytt.
Om D.L. Hade två miljoner dollar-
- skulle han leva resten av sitt liv på en tropisk ö, med Micah.
- Jag vill inte ha dig i min sons liv. - Man får inte alltid som man vill.
Du har ingen aning om vad jag är kapabel till, Paulette.
- Ska jag bara följa efter dig? - Du måste prata med henne.
- Vem? - Molly Walker, flickan du hittade.
Hon får vara här tills vidare.
Hon är traumatiserad. Hon såg sina föräldrar mördas.
- Kommer hon att prata med mig? - Kan du läsa tankar slipper hon.
- Vem är Sylar? Vad gör han? - Spåret går genom flera delstater.
Offren har spetsats och fått ben brutna, utan nån fysisk beröring.
Huvud och hals stympas inte jämt, så det stämmer inte.
- Men du tror att det är han? - Det blir värre om han inte stoppas.
Mr Sylar? Hallå?
Vad gör du om Sylar är här?
Om han dödade min far vill jag veta varför.
- Det hade varit för lätt. - Vi går.
- Nej. Svaren kan finnas här. - Det är låst och jag flippar ur.
Kan vi inte gå, snälla?
Eller så kan vi göra inbrott.
Lite lättsam nattlektyr.
Herregud.
Kartan med snören är exakt som din fars.
Inte exakt. Den här har fler snören. Dussintals fler.
Han kandiderar till kongressen.
Hans liv kan vara i fara.
- Kan vi gå nu? - Inte än.
Mohinder.
FÖRLÅT MIG JAG HAR SYNDAT
Gode Gud, vad var min far inblandad i?
Hon är i ett säkert rum här nere.
Det är han! Det är Sylar!
Stå still!
Hallå! Kommer du ihåg mig? Det är ingen fara.
- Ingen kommer att göra dig illa. - Hur hittade han mig?
Det spelar ingen roll. Du är säker nu.
Det är ingen fara.
Visa mig dina händer!
Gör det, annars skjuter jag!
Mår du bra?
Jag är förvirrad. Du sa att du ringde mig från framtiden.
Och?
Då borde väl jag vara hemma och vänta på ditt samtal?
Vi förändrar framtiden. Vårt agerande har ändrat nånting.
Tänk om vi gör det värre. Borde vi inte flyga bort från bomben?
En hjälte flyr inte från sitt öde.
Det enda jag undrar är om jag måste dölja min identitet.
- Kanske en dräkt? - Glöm tights och mantel. Då drar jag.
Det får du inte. Vi flyger tillsammans.
Står det att vi måste åka turistklass?
- Simone! - Hej. Jag tänkte se hur pappa mår.
- Ska inte du jobba nu? - Jag har instruerat min ersättare.
- Va? - Hör på mig...
- Nej. - Jag slutar.
- Varför? - Jag ringde och sa upp mig i morse.
Men min far...
- Caroline tar hand om honom. - Men hon är inte du.
Det är inte det här jag ska göra. Jag kan inte förklara det.
Försök.
Jag har försökt rädda världen en person i taget, men det är inte nog.
Det är meningen att jag ska göra nåt viktigt. Det vet jag.
Det är faktiskt allt jag kan säga.
Jag kommer att sakna dig.
Det här är New York. Alla stöter ihop förr eller senare.
Det kanske blir förr.
Det brann överallt.
Jag kunde höra den stackaren hosta nånstans inne i kupén.
Det var rök överallt. Jag såg inget. Jag var jätterädd.
Snygg figur.
Tack. Jag fyllde den med tidningspapper i natt.
Jag skulle ha fyllt den med smällare.
- Det hade varit häftigt. - Stå inte så nära att du fattar eld.
Jag är inte lika lättantändlig.
Dale Ledgerwood har en kagge i bilen.
- Är det här verkligen okej? - Vi är långt hemifrån.
Vill du träffa dina riktiga föräldrar?
Det sa jag till Jackie i förtroende.
Du inser väl att det var Jackie du sa det till?
Är det därför du är låg? Fick du nyss reda på att du är adopterad?
Nej, det berättade de för mig när jag var liten.
- Varför tror du att jag är låg? - Du är inte som vanligt.
Jag trodde att nåt var fel.
Du vet inte om jag är som vanligt.
Du dricker aldrig mjölk utan chokladsmak.
Du ritar sjöjungfrur. Du stoppar kex i smörgåsar för att de ska knastra.
Och du brukar skratta först åt skämt.
Men jag har inte hört dig skratta på ett tag.
Du har verkat sorgsen på sista tiden.
Har du spionerat på mig?
Claire, mitt mål i kväll är att höra dig skratta.
Stoppade du smällare i hans huvud för min skull?
Du stannade uppe för min skull.
- Jag vet att jag missade terapin. - Det är okej.
Nej, förlåt. Jag tänkte ringa. Jag har haft en helt galen dag.
Du anar inte vad som hände. Det var otroligt. Jag kan inte beskriva det.
Låt bli, då.
Är det allt? Stannade du uppe för att säga att du inte vill prata?
Jag vill inte bråka men säger jag mer lär vi göra det.
Jag försöker verkligen.
- Vårt äktenskap må kvitta för dig... - Vad pratar du om?
- Jag har bara mycket på gång nu. - Jag också.
När jag blev delägare borde du ha blivit glad.
I stället tycks du vara arg för att jag fick det du inte fick.
Det är inte min avsikt.
Det är bara...
Det är svårt.
Jag klarar inte det här längre Jag önskar att han gick
Som du vill. Då gör jag det.
Vänta. En liten paus bara.
- Vill du gå tillbaka? - Nej.
Jag går igenom nåt nu och det här är inte rätt tillfälle.
Vet du vad? Du behöver bara koppla av.
- Vad är det med dig? - Jag tycker bara om dig.
Tycker du inte om mig?
Nej, Brody! Sluta!
Du kommer att göra dig illa.
Nej, sluta! Vad gör du? Nej!
- Det kommer att hända. - Nej, snälla!
- Var inte en bitch! Låt det hända. - Nej, snälla!
Claire!
Du har inte sagt ett ord på hemvägen. Det måste vara ett rekord.
Är du hungrig? Vi kan stanna vid den där glassbaren.
- Den med stora banana split. - Varför tror du att pappa är skyldig?
- Du borde hjälpa honom. - Jag vet att du vill tro på honom...
...men jag vet bäst, Micah.
Han lär åka fast. Då blir han borta länge.
- De hittar honom aldrig. - Hur vet du det?
Vet du var han är, Micah?
Det är ingen fara.
- Är nånting på tok? - Mr Linderman vill träffa dig.
Jag har min son med mig.
Det dröjde inte så länge.
Skål för ödet.
Må vi förstå när vi ser det.
Skål för kärleken. Må vi låta bli den när den inte är bra för oss.
- Du berättade att du hade förändrats. - Ja.
Jag märkte det.
Nånting är annorlunda. Du har fått nåt i blicken... Ett självförtroende.
Jag borde berätta en sak. Nånting...
...som jag inte sa när jag jobbade åt din far.
Nånting... som jag inte ens skulle ha sagt för två dagar sen.
Jag har varit kär i dig från den första stund jag såg dig.
Ursäkta mig.
Ursäkta mig, allihop.
Jag beklagar regnet. Om ni väljer mig ska jag försöka åtgärda det.
Jag, min familj och min personal hälsar er välkomna.
Om min modiga fru kunde vara här skulle hon säkert vara det.
Min fars död fick mig att ställa upp i kongressvalet.
Min far dolde en djup depression - en sjukdom faktiskt-
- ända tills han dog.
Hans fru, hans barn och hans vänner kände till den -
- men han led ensam.
Som ni kanske läste råkade min bror ut för en olycka.
Det jag hittills har undanhållit pressen är att...
...Peter knappt överlevde ett självmordsförsök.
Min första tanke var att dölja hans sjukdom-
- men ingen bör lida ensam.
För vi är alla sammanlänkade, alla här och alla i den här staden.
Vi måste ta hand om varandra.
- Nissan Versa, Nissan Versa. - Jag ska se om vi har några kvar.
- Nissan... - Hiro. Vi ska ta ett anslutningsflyg.
- Vi ska inte flyga. - Varför inte?
Det står att vi hyr en bil.
- Kör vi hela vägen? - Ja, i en Nissan Versa.
Vet du hur lång tid det tar? Tänk om inte den bilen finns.
Ni har tur. Vi har en kvar.
Det är vårt öde.
- Vart ska vi? - Las Vegas.
Det är vårt öde.
Hur är läget?
Jo, jag...
Det var en retorisk fråga Säg "Bra" och beställ en drink
Jag mår bra. En fatöl.
Hinner jag ta en till?
Jag vill inte hem till den där ragatan Hon suger livet ur mig
Vad tittar han på?
Du är inne på fel spår, kompis
Vad gör jag här?
Är jag så desperat?
Hon gillar mig Jag har halva inne
Hon gillar mig Helt klart
Tänk om jag bara försvann Skulle nån bry sig?
Skulle nån märka att jag var borta? Skulle nån bry sig?
- Vi såg allt. - Vad gjorde ni där inne?
Jag tror att han dödade min far.
Måltavlorna inkluderar en man i kongressvalet.
Vände sig om och sa: "Jösses, en talande hund."
Din horunge!
Släpp honom.
- Säg inte så om vår mor. - Ingen reporter luskade om mig!
Det var bara en tidsfråga.
Jag var tvungen att förhindra det.
- Du fattar, va? - Ja, jag fattar!
Bra, grabben.
- Du blöder. - Va?
Nathan ljög. Jag försökte inte ta livet av mig.
Jag vet.
Den här kraften, evolutionen, är inte sentimental
Precis som jorden känner den bara till livets kamp mot döden
Allt du kan göra är att hoppas och lita på att när du har tjänat den-
- så finns det kanske kvar en aning av det liv du en gång levde
Jävl...
Fortsättning följer...