Зевс.
Посейдон.
Давно не зустрічалися.
Що ти бачиш?
Грозові хмари.
А блискавок немає.
Їх вкрали.
Що? Гадаєш, я їх поцупив?
Всемогутність осліпила тебе, брате.
Нам заборонено красти в своїх.
- Та тільки не нашим дітям. - Ти звинувачуєш мого сина?
Востаннє я бачив його ще немовлям. Він не знає мене,
- а через тебе навіть не знає, хто він. - Якщо твій син злодій,
я кину його у прірву Тартару.
Якщо тільки торкнешся його, матимеш битися за власне життя.
Нехай поверне мені блискавку за 14 діб,
до опівночі дня літнього сонцестояння,
інакше буде війна.
Та він ще живий!
Персі Джексон справжній монстр! Ти справжній монстр! Дай п'ять.
- Скільки я там був? - Сім хвилин.
Сім хвилин?
Це неймовірно. Дивно. Як ти це робиш?
Я просто люблю бути у воді.
Єдине місце, де думки линуть вільно.
Хотів би я провести цілий день під водою, а не тут.
Ми у середній школі, і це не назва мюзиклу.
Кожен день одне й те саме. Подивись на це.
Вітаю. Я місіс Доддз, заміняю вчителя англійської.
Хто може нам пояснити,
що саме намагався сказати Шекспір цим рядком з "Отелло"?
Персі Джексон?
Отже?
Пробачте, я не знаю.
А хто знає?
- Гей, мамо, я вже вдома. - Я нагорі, синку.
- Привіт. - Привіт, мамо.
- Як справи в школі? - Як завжди.
Гадаю, моя дислексія погіршилася.
Чому ти так вважаєш?
Не знаю. Мабуть, це синдром гіперактивності.
Мені здавалося, що в цій школі справи підуть на краще.
Персі, я знаю, наскільки тобі важко.
- Але колись все це матиме сенс. - Справді?
Коли?
Сьогодні? Завтра? Коли?
Жінко!
Привіт, Гейбе.
Де моє пиво?
- У холодильнику. - То що,
воно якимось дивом вислизне звідти і впаде мені в руки?
Ворушися.
Слухай, облиш. Невже потрібно це робити саме тут?
Це огидно. Ми ж на кухні.
Так, він в тебе чарівник. Справді.
Вияви трохи поваги, гаразд? Це ж моя мама.
Це мій дім.
Це ти виявляй повагу.
Годі.
Навіщо ти живеш із цим кнуром? Він же смердить.
Хропе собі до опівдня, його звільняють з кожної роботи.
Чому ти не покинеш його?
З ним нам легше, Персі, просто ти не розумієш.
Так, справді. Я цього не розумію. Не можу збагнути.
Будь напоготові. Все скоро зміниться, Персі.
Все скоро зміниться.
Ми знаємо 12 олімпійських богів.
Ті три велетні - це брати Зевс, Посейдон та Аїд.
Аби отримати владу, вони скинули з трону свого батька, Кроноса,
порубавши його на шматки.
Відтоді ці три боги стали суперниками,
завжди сперечалися, завжди погрожували війною.
Декілька разів вони сходили на Землю та...
- Як би вам це сказати? - Залицялися?
Залицялися до смертних.
Діти, які від цього з'являлися, були напівбогами, напівлюдьми.
Хтось нагадає мені, як вони звалися?
Персі.
Пробачте. Що, містере Бруннер?
Як звуться нащадки людини та бога?
- Напівбоги. - Вірно.
І багато хто з них став видатним героєм,
як Геркулес та Ахілл.
Пригадаєш когось іще?
Я підкажу тобі.
Між вами є дещо спільне.
ПЕРСЕЙ ДОЛАЄ КИТА
Персе...
Персей?
Правильно.
А тут ми з вами бачимо Геркулеса, який долає Немейського лева.
Геркулес вбив цього звіра власноруч, голими руками,
здер і взяв як трофей його шкіру.
Персі?
Так, місіс Доддз?
Нам треба поговорити.
Гаразд.
Наступні 11 подвигів, які він здійснив, були ще складнішими.
Три місяці знадобилося Геркулесу, щоб...
Я щось накоїв?
Місіс Доддз?
Агов?
Де вони?
Гей! Як ви туди дісталися?
- Ти викрав блискавки! - Не розумію, про що ви кажете!
Дай їх мені!
Дай їх мені! Зараз!
Або я відкушу тобі голову!
Персі!
- Відпусти його! - Ти!
Відпусти його, або присягаюся, що порву тебе на шматки!
Я божеволію! Мені треба до лікаря.
Персі, заспокойся, гаразд? Усе буде гаразд!
О, ні, зачекайте! Невже це було насправді?
Вона перетворилася на цю істоту?
Фурія прокралася до нашої школи. Я б мусив здогадатись.
Яка Фурія? Що за Фурія?
І чому ви кричали, що пошматуєте її?
- Чого вона від тебе хотіла? - Вона волала,
ніби я вкрав якісь блискавки.
Вони його знайшли.
- Він у небезпеці. - Хто мене знайшов?
- Йому тут небезпечно. - Куди його сховати?
В нас немає вибору. У табір.
Який табір? Слухайте, я ж стою поруч із вами.
Якщо вони гадають, що він злодій,
то йому ніде ховатися, ані на землі, ні на небі.
Персі, тримай оце, щоб захистити себе.
Це потужна зброя. Бережи її.
Користуйся нею тільки коли це буде необхідно.
Це ручка. Звичайна ручка!
Відведи його до матері та не зводь з нього очей.
Гаразд. Персі, ходімо. Давай, друже. Швидше!
- Ви божевільні? - Ходімо!
Це ж ручка.
- Нащо вона мені? - Ходімо!
- Ти скажеш мені, що відбувається? - Слухай,
ти нікому не вір, гаразд? Не озирайся, просто йди.
Чому пан Бруннер сказав тобі наглядати за мною?
- Бо я твій захисник. - Стій. Зачекай.
Мій захисник? Ти жартуєш?
А ти гадаєш, я не зможу тебе захистити, якщо я такий?
Мабуть, ти не бачиш того, що бачу я. Ти ж ходиш на милицях!
Я готовий віддати життя, щоб з тобою все було гаразд.
Що ти верзеш? Що відбувається?
Треба попередити твою маму. Ходімо, Персі.
Швидше!
- Саллі! Ще пива! - Мамо!
Привіт, мамо. Мамо! Мамо! Треба поговорити, чуєш?
Гей!
Хіба не бачиш, що вона пригощає мене і моїх друзів?
Слухай! Не смій ображати маму, ти, голомозий вилупок.
Ні, Гейбе! Гейбе!
Охолонь!
- Гарно ти його пригостив. - Я ж казав, я твій захисник.
Так.
Саллі, Персі має йти звідси. Негайно.
Гаразд.
Слухай, що відбувається? Клянуся, я нічого не крав!
Синку, я тобі вірю. Я вірю тобі.
Куди ви мене везете? Що то за табір?
Це табір для незвичайних людей,
- таких, як ти. - "Незвичайних людей"?
- Тобто я навіжений, чи що? - Ні, любий, ні.
Це все через твого батька.
Я щойно закінчила школу і працювала у Нью-Джерсі,
коли ми познайомились.
Твій батько був не такий, як інші хлопці. Він був надзвичайний.
Усі вони надзвичайні.
Ми дуже кохали одне одного.
А потім з'явився ти, і все було пречудово.
Але він мав піти.
Тож він нас покинув.
Ні, любий, так сталося. Він любив тебе.
Розлука з тобою - це, мабуть, найважче випробування в його житті.
А чому він мав піти?
- Бо він... - Саллі, обережно!
Мамо! Тримай кермо!
- Персі? - Мамо, ти жива?
- Так, так. - А ти, Гровере?
Мені здалося, чи з неба падають корови?
Що це таке?
Вилізайте! Вилізайте!
Навіщо ти знімаєш штани? Що ти робиш?
Що треба!
- Ти наполовину осел? - Я наполовину козел.
Давай, Гровере!
Обережно, тут скло!
Мерщій вилазьте з машини! Воно наближається!
- Тож милиці тобі не потрібні. - Я прикидався.
Ходімо за мною!
Біжіть сюди! Ось так! Швидше! Швидше! Біжіть!
Швидше! Швидше!
Ось ми й добралися!
ТАБІР "НАПІВКРОВКА"
- Мамо, що ти робиш? - Далі я не можу йти.
- Ходімо! - Я не смію увійти, бо я не така як ти.
- Слухай, я тебе не покину. - Ти мусиш!
Так тобі судилося!
Відпусти мою маму!
Персі, біжи! За парканом ти в небезпеці!
- Що мені робити? - Візьми ручку!
- Що? - Візьми ручку Бруннера і натисни її!
Як ти, Персі?
Персі, позаду!
- Персі, ти живий? - Я не відчуваю...
Персі!
Перс, я дуже радий, що ти живий.
- Де я? Що це за місце? - Це лазарет.
- Ти був непритомний три дні. - Три дні?
Перс, ти щось пам'ятаєш?
Якийсь дивний сон. Я не знаю. Там був якийсь монстр. Була мама.
І ти був теж, але якийсь дивний, напівлюдина, напівкозел!
Так. Коректно кажучи, Сатир.
Ні.
Ні, ні, ні!
Тобто це правда? Моя мама загинула?
Мені шкода, Персі. Я прагну допомогти, вір мені.
Але я починаючий захисник. В мене ще не виросли роги.
То була моя провина. Я був забов'язаний захистити тебе.
Вас обох.
Це табір "Напівкровка".
- Як це "напівкровка"? - Гадаю, ти знаєш.
Це означає "напівлюдина, напівбог".
- Вогонь! - Обережно зі стрілами, хлопці!
Новенький! Привітайтеся!
Ти пам'ятаєш усі ці міфи про грецьких богів та богинь?
Тож це таки не міфи. Пам'ятаєш, що казав пан Бруннер?
Що іноді вони сходять на Землю та закохуються у смертних?
А потім в них народжуються діти?
- О, ні. - О, так.
Так, ти напівбог! Персі Джексон виходить у лідери!
Не переймайся. Ти такий не один. У світі вас сотні.
Дехто живе як усі,
а дехто, не смію називати ім'я, став дуже відомим.
Не менш відомим, ніж мешканці Білого Дому.
У цьому таборі вас навчають,
щоб ви вміли приборкувати власні сили.
Готують з вас лідерів, воїнів та героїв.
А ти не помилився? Ніякий я не герой.
Я лузер. В мене дислексія, синдром гіперактивності.
Та це ж твої найбільші дари.
Коли ти намагаєшся читати, рядки пливуть перед очима, так?
Це тому, що твій мозок настроєний на грецьку мову, не на англійську.
Як у музеї, коли я прочитав той напис.
Так. А твоя гіперактивність?
Ти імпульсивний, Персі. Стояти на місці - це не для тебе!
У цьому винні притаманні тобі бойові рефлекси.
Коли ти бився, вони боронили твоє життя.
Нещасний лузер не зміг би здолати Мінотавра.
У твоїх жилах тече особлива кров.
То кров богів.
Це важко збагнути.
Так, дуже. Дуже важко.
Саме отут здебільшого ти будеш тренуватись до бою.
Як звати оцю?
- Вона тебе розчавить, як блоху. - Як її ім'я?
Аннабет. Дочка Афіни, богині мудрості.
Годі тобі витріщатися. Ходімо. Ходімо. Давай.
Я хочу дещо тобі показати. Ось, подивися на це.
Що це за істоти?
Кентаври.
- Зачекай. Чи то не пан Бруннер? - Ходімо.
Пане Бруннер?
В моєму світі мене звуть Хірон.
- Ти одужав? - Та що там я?
Це ви тепер не в інвалідному візку. У вас...
Кінський зад.
Пробач, що я приховував мій справжній вигляд.
Але я мав наглядати за тобою. Сподіваюсь, ти пробачиш мені.
Ходімо.
Привіт, Гровере!
Доньки Афродіти.
Гаразд. Вам, друзі, гадаю, є про що поговорити.
Їхня мати богиня кохання, тож ви мене розумієте.
Гей, дівчинко!
Сатири.
Що це за будинок?
Вітаю вдома.
Його для тебе збудував твій батько.
Це все моє?
Важкенька річ.
Мій батько Посейдон!
Бог морів.
Чому ж ніхто мені не казав?
Щоб тебе вберегти.
Бо діти від богів великої трійці народжуються дуже рідко.
У тобі зосереджена велика міць.
Загроза.
Загроза? Для кого?
Для братів Посейдона, Зевса та Аїда.
Саме тому твоя мати побралася з твоїм вітчимом.
Їдкий сморід від його тіла заглушав запах твоєї крові
та беріг тебе від чогось, або когось, кого боги могли послати, щоб вбити тебе.
Мати зійшлася з тим виродком, щоби захистити мене?
Якби ж я знав.
Вона стільки страждала заради мене.
Тепер її нема.
Але чому я тут?
Бо ти в небезпеці.
Усі вважають, що це ти поцупив блискавки.
Але ж це не я.
Блискавки Зевса - це найпотужніша зброя усіх часів.
Якщо її не повернуть до дня літнього сонцестояння, тобто через 10 днів,
- то буде війна. - Та це ж ваша проблема? Але не моя.
- Це сталось у вашому світі, не в моєму. - Це торкнеться усіх світів.
Олімпійці будуть змушені встати на чийсь бік.
Земля перетвориться на поле битви.
Гори та уся земля здригнуться в обіймах вогню.
Те життя, яке ти знав, уже не повернеться.
То що ж нам робити?
Я хочу відвести тебе на Олімп та переконати Зевса, що ти невинний.
Хтось використовує тебе, аби розпочати війну.
То що ми робимо? Ходімо негайно.
Твоя хоробрість гідна похвали, та поза цими стінами
ти завжди будеш у небезпеці.
Фурія та Мінотавр - це тільки початок.
Спершу треба навчитись.
На це завжди цікаво дивитись.
Господи, що це за одяг? Він важить більше, ніж я.
Довірся мені. Ти носитимеш це, або будеш мертвий.
Зачекай. Що? Що? Стій...
Герої! Воїни!
Шикуйсь!
Тиша, тиша!
Ділане, Парисе, годі пустувати!
Персі. Крок уперед.
Це Персі Джексон!
Йому потрібна ватага.
Ми приймемо його.
Я Люк. Син Гермеса та лідер табору.
Що, мабуть, важливіше.
Де твій шолом?
Мені його не дали.
Хіроне, інвалідний візок ще в тебе? Хлопцеві він знадобиться.
Ти ризикуєш, друже.
Це я жартома. Посміхнися, хлопче, це буде тобі на користь.
В когось є зайвий шолом? Передайте сюди.
Примір.
Він захищатиме тебе. Як і усі ми.
Ласкаво просимо до лав Синіх Солдатів, друже.
Гаразд! Усі шикуйсь для навчань "Захоплення ворожого прапору"!
Перший підрозділ, який захопить ворожий стяг, отримає винагороду.
Вільно!
Готуйсь, готуйсь!
Уперед!
Персі, я знаю, де прапор. Уперед!
Роззуй очі. Дивись, щоб тебе не вбили.
Я йду, друже. Я йду! Сини Ареса! Обережно!
Овва, оце меч! Це меч!
Хлопці, це ж тільки маневри.
Уперед!
Персі, тікай звідси! Шукай прапор!
Як це мені вдалося?
Ні.
Я переміг.
Невже ти думав, що це буде так просто?
Моя мати - богиня мудрості та стратегії бою.
Ти збагнув, що це означає?
Я завжди перша.
А я останній. Може, ми обоє помиляємось.
Ну ж бо, Хіроне, чи не час втрутитися та зупинити їх?
- Вона ж його добиває. - Не сміши мене.
Зараз буде найцікавіше!
Вставай та бийся,
герой.
Давай, Персе. Давай.
Повзи у воду.
Вона дасть тобі сили.
Так, Персе!
- Підведіться там. - Добре! Так!
Пробачте! Пробачте!
Пані та панове, вітайте сина Посейдона.
Зустрічайте героя! Дорогу! Не дивіться похмуро. Облиште.
- Вибач, я намагаюся... - Персі?
Пізніше в нас відбудеться вечірка.
І ми будемо раді, якщо ти прийдеш.
З задоволенням. Це було б чудово.
- Це буде супер! - Неймовірно.
Я теж буду радий прийти. Розумієте? Дякую, що запросили.
Годі, німфи.
Стійте, не йдіть... Я вільний.
Стійте, ну ж бо, не йдіть. Я вільний! О котрій вечірка?
- Почуваєшся як герой? - Більш як мутант.
Чи не з'являться в мене зябра або риб'ячий хвіст?
Навряд чи.
Скоріше надвеликий гонор.
Усвідомлюєш, що ти мене там ледь не вбила?
Якби насправді, я би загинув.
Але ж ти ще живий.
Здогадуюсь, що ти мене не любиш.
Можливо. Наші батьки ненавидять одне одного.
Стій. Справді?
У мене є до тебе сильне відчуття.
Та ще не знаю, добре воно чи погане.
То ти скажи мені, коли з'ясуєш.
Тобі першому.
Персі Джексон, покажися!
Аїд! Не підходь!
Персі Джексон, віддай мені блискавки!
Послухайся мене.
Віддай, і я поверну тобі твою матір.
Персі! Не слухай, Персі!
Моя мама померла!
Ні, вона все ще жива.
Я наказав Мінотавру викрасти її.
Вона поруч зі мною, у Підземному світі.
Мамо?
Персі?
Що ти скоїв з моєю матусею?
Якщо хочеш побачити матір знов, поверни мені блискавки.
- Хіроне, я маю її повернути. - Але в тебе немає блискавок.
Я скажу йому правду!
Зрозумівши, що я не злодій, він її відпустить.
Ні. Марно домовлятися з Аїдом. Дізнавшися, що блискавок в тебе нема,
він вб'є і тебе, і твою матір.
- Для неї це єдиний шанс. - Ні.
Діятимемо як домовились.
Підемо до Олімпу, зустріньмося з Зевсом.
Якщо переконаєш його,
ми зробимо усе, що в наших силах, щоб врятувати твою матір.
Гаразд.
Кудись ідеш?
Так. Прогулятися.
- Прогулятися? Тоді я з тобою. - Ні, я піду один.
- Ні, я з тобою. - Ні!
Тоді я слідом.
- Не дратуй мене. - Іди геть.
Уночі нам гуляти не можна, збагнув?
Залиш мене. Йди вже спати, абощо.
Ні.
- Бодай тобі. - Уперше переміг,
і вже готовий битися з Аїдом?
- Ось і підмога. - Справді? Ти теж?
Слухайте, я щойно дізнався, що моя мати жива, я хочу її повернути.
- З Підземного світу? - Звідки б там не було.
Можливо, ти й одуриш Аїда.
- Можливо. - Слухай, я не дозволю
тобі цього зробити, збагнув?
А я й не прошу в тебе дозволу.
Згідно правил, не переконавши тебе, я маю тебе супроводжувати,
бо я твій найкращий товариш і захисник.
Молодший захисник.
Це так необхідно?
Я не потребую допомоги. Вловив? Я маю зробити це сам.
Так, але й ми не питали твого дозволу.
Відчепися, гаразд? Сьогодні ти мене майже не вбила.
- А тепер прагнеш захищати? - Це ж було не насправді.
- То були навчання. - Так.
Персі, я завжди тільки й робила, що тренувалася.
Я виросла тут. І лише пару разів була у зовнішньому світі.
Та мені бракувало справжніх випробувань.
До речі, ти виграв тільки один бій, а в мене їх були сотні.
- Тобі потрібний мій досвід. - Це точно.
Ви обоє справді прагнете йти?
- Так! - Авжеж!
Гаразд. Тоді ходімо разом.
І хто скаже, як дістатися Підземного світу?
Я про це ще не думав.
Гадаю, я знаю, хто нам підкаже.
Наші винищувачі повертаються!
Люк?
Привіт, друзі.
Персі. Я знав, що ти зайдеш, рано чи пізно.
Усі заходять, аби відпочити від цієї
вистави на історичну тему, чи ні?
Тож вітаю вас у сучасному світі.
Круто. Усе новісіньке.
- То чого ж ви прийшли? - Ми йдемо визволяти мою маму.
Твій тато посланець богів,
один з небагатьох, хто знає входи та виходи з Підземного світу.
Ти знаєш, як туди йти?
Мій батько мерзотник. Я ніколи його не бачив.
- І ти теж? - Гадаю, усі ми безбатченки.
Бо всі боги однакові. Егоїсти.
Вони дбають тільки про себе.
Та якось я вдерся в батькову домівку. Дещо там прихопив.
Це тобі.
Крилаті кеди?
Це мого батька.
В нього таких забагато.
Він навіть не помітить нестачі.
Там знайдеться щось іще.
Колись, щоб дістатися Підземного світу,
людям не обов'язково було вмирати.
Там бували Геркулес та Орфей. І батько мій часто буває.
Потрапити туди нескладно. А повернутися важче.
Це схема шляху до перлин Персефони.
Персефона? Дружина Аїда?
Так, він примусив її до шлюбу. Вона в нього як полонянка.
Звичайно, що їй там кепсько. Там спекотно, та ще той збоченець.
Тож потайки вона приймає візитерів.
Для них по всьому світу вона ховає перли,
а ці перли дарують вихід з Підземного світу.
Скористайтеся ними.
- І як же ті перлини діють? - Просто.
Береш перлину, наступаєш на неї, чавиш
та уявляєш бажане місце, де хочеш опинитись.
Наразі в Сполучених Штатах знаходяться три перлини.
Ця мапа приведе вас на місце. Ось тут лежить перша перлина.
"Гарден Емпоріум Тітоньки Ем".
Як знайдете першу перлину, ця мапа вкаже шлях до наступної,
і так далі, а потім прямуйте до царства Аїда.
А там, друзі, вам знадобиться
більш потужне захисне знаряддя, ось...
Мій улюблений щит. Ви трохи відійдіть назад.
- Овва. Дякую, Люк. - Нема за що.
Та обіцяйте мені одну річ.
Якщо, ідучи до пекла, побачите мого батька...
То?
Передай йому від мене стусана.
ГАРДЕН ЕМПОРІУМ ТІТОНЬКИ ЕМ
Тут бажано обновити дизайн.
Агов!
Гей? А чи є хто у тітчиній хаті?
Дивіться. Тут безкоштовна содова.
Гаразд. Гидота.
Треба було б сюди санстанцію привезти.
Гей, хлопці, гляньте сюди.
Зацініть оце.
Клас.
- Золоті драхми. - Тобто ми на вірному шляху.
Тримай.
Як же нам тут відшукати перлину?
Доречне питання.
Підемо кожен окремо. І все оглянемо.
- Гарна ідея. - Так.
Я піду сюди.
Агов?
- Тікайте! Вона тут! - Що? Хто?
Ми зупинилися... Спитати дорогу... Мій чоловік! Рятуйте!
Благаю, допоможіть!
Поглянь на це. Точно як мій дядько Фердинанд.
Неймовірно.
В нього родимка на тому ж місці.
Ні. Це не дядько Фердинанд, бо його вбила
Медуза.
Персі! Аннабет!
- Ми у пастці! - Гровер?
Швидше! Тікаймо, поки вона нас не знайшла!
- Хто? - Перетворила мого чоловіка на камінь!
Гровере! Де ти?
Персі! Аннабет!
- Аннабет, де ти? - Гровере!
- Обережно, дивися, куди біжиш! - Персе! Слухай.
- Де ми? - У лігві Медузи.
- Аннабет! - Енні!
Ми загубилися! Нам ніколи звідси не вийти!
Не ворушись.
О, який надзвичайний сюрприз.
Як же втішно приймати таких юних гостей.
Бо нам тут так самотньо.
Правда?
Тому я створюю ці статуї.
Вони мої єдині друзі,
донько Афіни.
- Як ви дізналися? - В тебе таке гарне волосся.
Колись і в мене було таке.
До мене залицялися,
в мене було багато кавалерів.
Та все змінилося
через твою матір,
яка мене прокляла.
Вона перетворила мене...
- Не дивись! - ...на оце!
Кажуть, що очі - це дзеркало душі.
Сподіваюсь, мої тебе
привабили.
Тільки нечеми не дивляться людям у вічі.
Ну ж бо.
Поглянь хоч потайки.
Як битися з тим, на що не можеш дивитись?
Можна дивитись на зображення.
Гаразд, зачекай. Перевіримо.
Гарна ідея. Піду визволю Аннабет.
- Гаразд, а я розберуся з Медузою. - Так.
Ти станеш прикрасою моєї колекції.
Ми довічно будемо подругами.
Ти не проти?
Ні, ні.
Зрештою тобі доведеться відкрити очі.
Тобі важко буде здолати бажання подивитись на мене.
Не дивись, Аннабет! Не розплющуй очі!
Хто це?
Ще один напівбог?
Я тебе чую.
Син Посейдона.
Колись я зустрічалась із твоїм батьком.
- Тобі допомогти? - Гровер. Допоможи.
- Дякую. - Швидше. Ходімо.
Я чула, що ти викрав блискавки.
Покажеш їх мені?
В мене їх немає.
Дай гляну тобі в очі.
Я чула, що вони синіші за море.
Відкрий їх,
або мої голодні дітки відкриють їх за тебе.
Але буде шкода
зіпсувати таке юне та гарне обличчя.
Ти залишишся зі мною, Персі.
Варто тільки глянути на мене.
Ти живий?
Так, я живий.
Син Посейдона!
Всі голови геть.
Братик та сестричка, розкривайте вічка!
Аннабет, ти вела машину як справжня напівбогиня.
Дякую.
- Це треба взяти з собою. - Голову? Ні. Мене знудить.
Її очі все ще живі, хоча сама вона мертва.
Ніколи не знаєш, коли що стане у нагоді.
Ти маєш рацію. Та я її не торкнуся.
Облиш, просто зніми куртку. Загорнемо голову та знайдемо льоду.
Чом я маю бруднити свою куртку?
Бо ти захисник.
Так, дійсно. Я захисник.
То ж я дам тобі не куртку, а сорочку з капюшоном. Гаразд?
Ось, тримай, юначе.
Гидота.
Кидай. Але тільки не...
Стійте. Зачекайте.
Перлина.
Одна є, лишилося дві.
Було б краще, якби Люк попередив нас про Медузу.
Мабуть, він просто не знав.
Божественна Джи-Пі-Ес. Куди далі?
Подивимось.
До Парфенону, що в Нешвілі.
Нешвіл? Батьківщина музичного стилю, який я терпіти не можу.
- Зупинимось на ніч! - Так.
- Гарна ідея. - О, Боже.
Персі.
Привіт.
- Привіт. - Ти нас врятував. Дякую.
Ти забилася?
Ця бідолашна пані, що скам'яніла, вона...
Дуже міцно вхопила мене.
Подивись.
Круто. Дуже круто.
То
чому ж наші батьки ворогують?
Бо обоє хотіли бути покровителями Афін.
І люди обрали Афіну.
Відтоді наші батьки ненавидять одне одного.
- Яка вона, твоя мама? - Я не знаю.
- Ми ніколи не зустрічались. - Що? Це у всіх так?
- Хіба жоден із богів не бачив своїх дітей? - Це заборонено.
Як тільки ми народилися, Зевс затвердив закон,
що боги не повинні фізично контактувати з їхніми смертними чадами.
- Безглуздий закон. - Згодна.
Тільки поміж нами,
мені здається, що іноді моя мама зі мною говорить.
Коли мені буває важко, я чую її голос,
- вона радить мені. - Зі мною теж таке бувало!
Так. Це твій тато звертається до тебе.
Агов, Персі! Йди-но сюди! Тут така фігня!
Гаразд.
Давай швидше!
Персе, подивися на це.
Тебе показують по ТБ.
...оточення Персі Джексона, який зник,
та його матері, Саллі Агліано.
Але їхні родичі висловили свої цікаві теорії.
Тож пане Агліано, розкажіть нам про сина, Персі Джексона.
Ні, він мені не син. Він пасинок. Не я його народив.
У школі він удався до наркотиків і алкоголю,
- у нього бували різкі зміни настрою. - О, ні.
П'ять днів тому він хотів мене вбити, та вдарив матір так, що та впала.
А той інвалід, його друг, підскочив іззаду та вирубив мене.
Коли я отямився, Саллі вже зникла. Її викрав Персі.
- Не треба їй було їхати з тим... - Стули пельку.
Чудово. Тепер я ще й втікач.
Бач? Саме це я кажу. Гейб завжди меле щось несусвітне.
Він сердиться, бо я шибонув його милицею.
Ні,
я не можу навіть відлити, бо вона підглядає.
Ой, пробачте. Треба було закрити завіси.
Швидше, хлопці. Треба тікати, поки не приїхала поліція.
СТОЛІТНІЙ ПАРК ПАРФЕНОН
Тут чарівно.
Тут, у Нешвілі є точна копія Парфенону.
Гаразд, друзі. Ходімо шукати перлину.
Дивись. Це ж твоя мати.
Цікаво, чи вона справді так виглядає.
Ми це з'ясуємо.
Друзі, погляньте на це. О, Боже.
Перлина.
- Ось так просто. - Просто?
На висоті 9 метрів, ще й у залі, де повно людей.
Є ідея.
Повернемося сюди після закриття. Швидше, ходіть за мною.
Я можу збити її милицею.
- Напевно, вона відпаде... - Гровере!
Персе, кажу тобі... Це непогана ідея!
Парк вже годину як закрили. Ходімо.
Так, сер!
- Побачите, це буде просто. - Гаразд.
Я підлечу до неї. Скористаюся крилатими кедами Люка.
- Вхоплю перлину та... - Круто.
Ну, що тепер робити?
Спокійно, друзі.
Маю оце.
Що це в тебе? Та ти що!
- Хочеш, щоб прибиральники вмерли? - Охолонь.
Це ж прості американці!
О, Господи.
- Навіщо ти це зробила? - Вони не мертві, а непритомні.
- Маємо півгодини. Мерщій! - Круто.
- Ну, що там? - Привіт.
- Люк! - Аннабет!
Як діють кеди?
Скажи Персі, нехай він розбіжиться, гаразд?
Треба гарно розігнатись, як літаку на зльотній смузі.
Треба потренуватись.
Гаразд.
Зрозуміло.
Треба потренуватись!
- Вхопив! - Так!
- Так, Персі! - Чудово!
- Ось вона. - Так!
- А що я казав. - Ти молодець.
Гаразд, забираймося звідси...
О, чорт.
Я сам вправлюся, добре?
Привіт, я представник адміністрації парку.
То, значить, ви спите на роботі. Поки я нікому про вас
не скажу, добре? Але це в останній раз.
Ми чекали на вас, пане Джексон.
Тільки не знову.
Віддайте нам блискавки, і ми вас відпустимо.
Послухайте, в мене немає блискавок.
Так. Зараз почнеться.
Гідра!
Обережно, друзі! Середня голова вивергає вогонь!
Полюбляєш солодке? Гаразд! Тримай!
Персі, стій! Ні!
Хіба це було не суперкруто? Я таки вбив тварюку!
Вбив? Ні, ти вчинив ще гірше.
- Про що ти кажеш? - Персі, якщо відрубати Гідрі голову,
в неї виросте дві нові.
Тікайте!
Відволікай гадюку! Я за перлиною!
Уперед!
Давай! Уперед!
Давай! Відчиняй двері!
Вони не відчиняються!
Гровере!
От лайно.
Ми перериваємо нашу програму
для термінового репортажу.
Збентежені вчені повідомляють,
що якась одинока грозова хмара насувається на Європу та Азію
і рухається у напрямку Сполучених Штатів.
Потужні вітри, дощ та велетенські хвилі обрушилися на узбережжя
кількох континентів.
Поки постраждалих немає, але країни світу готові до гіршого.
Боги розгнівались.
Треба знайти останню перлину. Де вона має бути?
Так.
Подивимось.
Ну, друзі, нам пощастило.
Ми їдемо до Лас-Вегасу!
Казковий ЛАС-ВЕГАС НЕВАДА
Овва!
Ось воно де.
Казино "Лотос".
ЛОТОС ГОТЕЛЬ - КАЗИНО
Я завжди про це мріяв. Запам'ятайте, друзі,
сплітуйте тільки на вісімках, а не на десятках, гаразд?
Ми сюди приїхали не грати, збагнув?
- Є покер, блекджек... - Гровере, в нас немає часу для розваг.
Візьмемо перлину й уперед, гаразд?
Авжеж.
Оце клас!
ВИГРАЙ ЦЮ МАШИНУ!
Тут справді супер кайфово.
Візьміть, це путівник по "Лотосу".
Дякую, та ми тут ненадовго.
Будь ласка, я прошу. Тут усе стосовно готелю та казино.
Не треба. Ми не будемо тут зупинятися.
- Який же він настирний. - Так!
Ми завітали сюди з одною-єдиною ціллю.
Це просто фантастика.
Де ж тут шукати зелену перлину?
Мабуть, в офіціантки, або в стриптизерки.
Почнемо звідси.
Можу я вам щось запропонувати? Спробуйте квітку лотоса. Дуже смачно.
- Це наша фірмова страва. - Справді? Фірмова?
Вона смачна?
- Дякую. - Це безкоштовно?
- Здається, так. - На шару.
Дуже смачно.
Ніколи не їв нічого смачнішого.
Хлопці, чому б нам не залишитись на ніч?
- Так! - Це блискуча ідея.
Але в нас замало часу.
- Хіба ми не... - Не пам'ятаю.
Я вже забув, про що хотів сказати.
Здається, я згадала. Я знаю, навіщо ми тут.
- То й навіщо? - Щоб розважатися.
Гаразд! Тоді залишимось тут назавжди!
- Так! - Залишимось тут!
Авжеж!
Ви супер!
- Дякую. - Дякую! Спасибі.
Ні, Персі. Не їж цю квітку.
Вона притупляє розум. Затримує тебе тут, наче в'язня.
Піду подихаю повітрям. Скоро повернуся.
Гаразд.
- Ще одну квітку лотосу? - Ні, дякую, я наївся.
Озирнись навкруги. Зосередься!
- Ще квітку лотосу? - Ні, дякую.
- Ще одну? - Не треба.
- "The French Connection"? - Так. Ти дивився цей фільм?
Здається так, на DVD.
А що таке DVD?
Ти серйозно?
Власне, я вважаю, що це найкраща стрічка цього року.
Що? Зачекай. Цього року?
Так, цього 1971 року.
Персі, отямся.
Тікай звідси.
- Отямся! - Пропоную вам квітку лотоса.
Щось не хочеться.
- Дякую. - Лише одну.
Ні!
Ще квітку лотоса?
- Ні. - Прошу.
Я справді не хочу більше, будь ласка, дайте мені спокій.
Щось не так, пане Джексон?
Ні. Дякую.
Персі Джексон отямився.
Вибачте. Аннабет. Аннабет!
Навіщо це тобі? Не їж.
- Чому? - Нам треба вирушати. Зараз.
Про що ти кажеш? Тут так весело!
Ні, ні. Зовсім не весело. Гровере! Гровере! Отямся!
Гровере! Вставай, нам треба йти!
Що? Слухай, Персі, ти вибрав невдалий момент, зрозумів?
Чуваче, ми йдемо до каплиці. Ми одружуємось!
- Як романтично! - Ні, ні, ні, ні.
Котрій з вас я пропонував одружитись?
- Отямся! - Друже, ти псуєш нам вечірку.
Персі, що з тобою не так? Навіщо ти це робиш?
Ви обоє мусите отямитись, негайно!
Дивись на мене. Дивись. Ти у трансі, збагнув? Ми у пастці!
Слухай мене. Будеш їсти квіти, ніколи звідси не вийдеш. Почув?
Ми стирчатимемо тут довіку!
О, ні. Краще ходімо звідси.
- Гаразд, я тебе зрозумів! - Давай заберемо перлину!
Ані руш! Залишайтеся там, де ви стоїте.
Ворушися, Джеймсе Дін! З дороги! Тікаймо! В машину!
Давайте швидше! В машину!
Залізайте!
Швидше, швидше! В машину, в машину! Рушаймо!
- Ключі! Ось ключі. - Давай вже! Вперед!
- Жми! Жми! - Вони вже близько! Вони тут!
- Жми на газ! - Поїхали.
Давай!
Ось як треба тікати з казино! Ось як треба їздити!
Авжеж. Тепер усе зрозуміло.
- Що? - Ми потратили до їдців лотосу.
Вони заманювали до себе людей ще з давніх давен.
Хлопці, дивіться. Завтра 21 червня.
Ні. Ні. Не може бути. Сьогодні ж 15-те.
Ні, завтра 21 червня. Ми провели там п'ять днів.
- А здається, ніби годин. - Тож завтра день сонцестояння.
Крайній строк завтра опівночі.
Гаразд, нам треба поспішати. Де Аїд?
У Голівуді.
Добре. Відвезу вас туди за чотири години.
Або три.
РУХАЙТЕСЬ ОБЕРЕЖНО Повертайтеся СКОРО
ГОЛІВУД
Слухайте останні новини нашого радіо.
Гігантська грозова хмара накрила більшу частину Північної Америки.
У кількох штатах почалася евакуація,
погода дедалі погіршується.
Не спи. Дивися під ноги.
Зачекайте. Стійте.
"Горе всім нечестивим душам".
Зворотній шлях відрізано.
- Так. Здається, ми знов у пастці. - Еге.
Слухай, Персе, що то за моторошний чувак у капюшоні?
Не знаю. Давай з'ясуємо.
Хто такі?
- Ми шукаємо Аїда. - Живим сюди не можна.
Спершу помріть, а потім приходьте.
Ні, ми спершу помирати не хочемо, але пройдемо, тільки...
А знаєте, що? Я здогадався, чого він хоче.
- Чого? - Треба заплатити перевізнику.
Дивись сюди.
Агов, друже! Як справи?
Здається, не вийшло. Ти полюбляєш мертвяків, так?
В мене якраз є декілька. Може, ти їх впізнаєш.
Ось вони. Джексон, Грант.
А ось іще один до них приєднався. Бенджамін Франклін.
Як вони тобі, га?
Слухай, ти даси нам човна та отримаєш гроші,
та найми собі класного дизайнера, бо тут занадто похмуро.
Гаразд? Ось, тримай.
Там було 170 баксів!
Зачекай, зачекай, зачекай. Драхми. Драхми.
Сідайте в човен.
Хоч би попередив, що спалиш бакси. Бо в нас криза.
- Це державний злочин. - Годі базікати. Лізь у човен.
ПЕКЛО
Вітаю в Підземному світі.
Що це таке?
Звалище людських скорбот.
Втрачених сподівань, мрій.
Та нездійснених бажань.
Кінець усякого життя - це страждання і трагедія.
Далі я не пливтиму.
Хлопці, ви чуєте?
- Так, а що це? - Я не знаю.
- Енні, вбий його! - Що нам робити?
Геть!
- Що то за істоти? - Цербери.
Мабуть, вам треба їх годувати.
Вони унюхали дух тварини.
- Тобто дух козла. - Сатир.
Сатири до мене ще
- не потрапляли. - Персефона!
Чого ти забарилася?
Не ігноруй мене!
Бо що? Що ти мені зробиш?
Я вже й так у пеклі.
В нас гості.
Племінник.
Вітаю.
Ти викапаний батько.
І тут йому підфартило.
Стій. Зачекай хвилинку.
- Ти Аїд? - Так.
Пробач. Просто не думав, що ти так виглядаєш.
Стильний прикид. Кльово.
Тобі більш подобається щось отаке?
Ні! Хай буде костюм Міка Джаггера! Він тобі більш пасує!
А ти хоробрий, якщо прийшов сюди.
Підійди ближче.
Гей. Персе.
У твоїх очах я помітив огиду, але не я обрав собі таке буття.
Сюди мене загнали Зевс та твій батько. Вони прокляли мене.
Єдиний шлях, яким я міг би вийти звідси -
це скинувши своїх братів та взявши владу в Олімпі. Але, звичайно,
для цього мені потрібні блискавки.
- А мені потрібна моя мама. - Тоді ми порозуміємось.
Ти даси мені блискавки, я віддам тобі матір.
Маю сказати відверто.
Я не викрадав блискавок. Їх в мене немає.
І не було ніколи.
Тоді навіщо ти прийшов?
Я сподівався,
що коли ти дізнаєшся, що я не злодій, ти відпустиш маму.
Так. Але ти гадаєш, що я ідіот?
Я Аїд!
Зараз віддай мені блискавки, або прощайся з матір'ю!
Персі!
Я думав, що втратив тебе назавжди.
Ні.
Блискавки Зевса.
Брехун.
Клянуся, я не знав, що вони там.
- Це навіть не мій щит! - Так!
Це витівка Люка.
Він вклав блискавки у цей щит та скористався нами.
Це Люк викрав блискавки.
Нам нема про що говорити.
Згодуємо їх душам.
Але ж ми домовлялися? Ти маєш блискавки! Тож відпусти нас!
Поклич церберів.
- Ella tho! - Ні. Не треба "ella tho".
Лессі, сидіти! Сидіти!
Ні! Ні!
Я стану королем над богами.
Відходь назад! Назад!
Стій!
Ну ж бо, давай.
Добре, а тепер віддай.
Поганий пес!
Він геть усе забуде!
Нащо ти так вчинила?
Бо він жорстокий та підступний!
Єдині миті щастя я мала тоді,
коли ненадовго я втікала з цієї темниці.
Війна богів покладе цьому край.
І залишимося одні тільки ми, я і він,
назавжди.
Іди. Забирай блискавки та свою матір.
Тільки три?
О, ні.
Вас же четверо.
Кожна перлина виведе звідси лише одну особу.
Комусь доведеться лишитися тут.
- Гаразд. Я залишуся. Ідіть утрьох. - Що? Ні.
Ні, ні, ні. Я пройшов
- свій шлях. І залишуся тут. - Ні. Ні!
Я вчилася, як діяти в таких випадках.
Друзі! Друзі. Припиніть.
- Залишуся я. Бо я ж захисник. - Гровере, облиш.
Я й слухати не хочу. Ідіть.
Це мій обов'язок.
Це моє покликання.
Ми повернемося за тобою.
Я потурбуюся про нього.
Гаразд. Вирушайте, друзі!
Кожен має розчавити перлину та загадати, де він хоче опинитись.
Візьми оце.
На Олімп.
Гей. Дивись.
Зевс та Посейдон готуються до бою.
Ні. Ми не туди попали. Це не Олімп. Це якесь...
Це ж Емпайр Стейт Білдінг!
Персі! Вхід до Олімпу он там!
Так, до опівночі лише 10 хвилин. Ходімо.
Персі Джексон!
Не думав, що ти повернешся живий.
Я не дозволю тобі віднести блискавки до Олімпу.
Це я викрадач блискавок.
Ти сховав блискавки у моєму щиті. Чому?
Коли ти сказав, що прагнеш потрапити у пекло, я збагнув:
"Це ж найліпший шанс передати блискавки Аїду".
Навіщо ти це зробив?
Щоб скинути Олімпійських богів.
Персі, ходімо.
Ходімо!
Ти спізнився, бо саме зараз я віддам блискавки Зевсу.
Не раніше опівночі.
- Ти жива? - Так.
Люк! Навіщо ти прагнеш війни між богами?
Заради влади.
Вони занадто довго володіють світом.
Настав час для нашого покоління.
Щоб перекроїти світ по нашому розумінню.
- Це буде світ нових героїв. - Ти не герой.
- Мамо, ти як? - Нічого.
Лишайся тут.
Люк!
Можливо, сталася помилка.
І ти не син Посейдона.
Ні. Гадаю, я син Посейдона.
В нього блискавки! Швидше! Лишилося дві хвилини!
Олімп.
Персі, мені туди не можна. А ви йдіть.
Тихо!
- Вже майже північ. - Так розпорядилася доля!
- Ти прагнув цієї битви! - Тепер маєш винити тільки себе!
Благаю вас! Будьте розсудливі. Війна не вирішить нічого!
Час вичерпано.
Стійте!
Стійте! Стійте!
Я Персі Джексон, гадаю, ви шукали ось це.
Віддай мені блискавки, злодій.
Зрадивши батька, ти зробиш мудрий крок.
Я їх не викрадав. І я не спілкуюся з Посейдоном.
Але скажи, якщо не ти їх викрав, то хто?
Люк, син Гермеса.
Бо він розсердився на тебе.
На вас усіх.
Він прагнув, щоб ви самі знищили себе.
Ти зробив добрий вчинок.
Хай буде мир.
Привіт, мамо.
Аннабет, я тобою пишаюсь.
Зевсе, в мене є вірний друг.
Це сатир на ім'я Гровер.
Він мій захисник,
і саме завдяки йому ми врятувалися
з Підземного світу, бо він залишився там.
І тепер ти чекаєш, що я його поверну.
Дуже добре.
На цьому асамблею закрито.
Брате, прошу тебе, я мушу з ним поговорити.
Це вперше і востаннє.
Я чекатиму на тебе зовні.
Я не сподіваюсь, що ти мені пробачиш.
Але знай, я вмію бути вдячним.
Я зробив це не заради тебе.
Я рятував мою маму.
Прошу тебе, в нас обмаль часу.
Скільки мені було, коли ти покинув нас?
Сім місяців.
Не можу сказати, щоб ти був постійно потрібний мені, але...
Мені хотілося тебе хоч раз побачити.
Чому ти більш не приходив?
Я прагнув.
Коли я був з тобою та твоєю мамою,
я дещо забув про власні обов'язки.
Я став перетворюватись на людину.
- А хіба це погано? - Для бога? Зевс гадав, що так.
Саме тому він наказав
заборонити богам спілкуватися з їхніми дітьми.
Це через тебе?
Та я ж постійно за тобою наглядав.
І якщо ти мене не бачив, це не означає, що я не був з тобою поруч.
У скрутні хвилини я намагався тобі допомогти.
Я чув тебе.
Знаю, що я не той батько, про якого ти мріяв,
але завжди, коли буде потрібно, я буду поруч з тобою,
в твоїх думках
і снах.
Я буду з тобою, Персі.
Завжди.
Приїжджай до мене, коли захочеш.
Тільки обіцяй мені, що я більш не побачу того лузера Гейба.
Я його вигнала.
Так, він пішов. Його більше немає в нашому житті.
Нарешті.
- Я сумуватиму за тобою. - Я теж.
Персі?
Твій світ отам.
- Ти молодець, чуваче. - Дякую, Персе.
Готуйся! Цілься!
- Гей, овва, Перс... Обережно! - Привіт!
Ви що, ладні вбити людину, яка врятувала світ?
Молодці. Можете йти на обід. Дякую всім!
Тож герой-переможець повернувся з тріумфом.
- Гровер. - Привіт!
- Ти помітив у мені якісь зміни? - Ні.
Точно? Щось у мені покращало?
Ні. Ти накачав м'язи?
Змінив одеколон? Від тебе гарно пахне.
- Дивись пильніше, в мене виросли роги. - А я не звернув на них уваги.
Ні, ви подивіться. Справді роги виросли.
- Бачив? - Неймовірно.
Волею Зевса тепер я старший захисник першого ступеню.
Вітаю. Ти заслужив це.
Спасибі, чувак.
Швидше, швидше! Не розслабляйтеся!
Отак крок за кроком і бігати навчитесь!
Персі.
Ти покинув табір. Порушив мій наказ.
Еге, був гріх.
А це означає,
що ти мій найкращий учень.
Можна навчитися всього у світі, але головне -
треба слідувати власним інстинктам.
Хай там що, не втрачати шляхетності.
Гаразд. Час тренуватися. Перевдягнися.
І будь ти хоч велика птиця на Олімпі,
але тут ти все ще мій учень.
Не барись.
Класні роги, Гровере.
Я правду кажу. Ми спілкувалися, кохалися, гуляли,
- гарно проводили час! - Я радий за тебе, гаразд?
Здається, я справді подобаюсь Персефоні. Я серйозно.
Гадаю, що тут ти впораєшся сам.
Давай, Персе.
- Привіт, Перс, ти молодчага. - Привіт, дякую.
- Гарна робота. - Дякую.
Молодець.
Хто ще бажає?
Мабуть, я спробую.
Вітаю вдома.
Зачекай!
Перше правило військової стратегії.
Не дай супротивнику відволікти тебе.
Саллі, відчини двері!
Відчиняй!
- Ти що, замки поміняла? - Так.
Ось тут твій мотлох.
- Можеш забиратися геть. - Але...
Як я це все перевезу один?
Як хочеш.
Я хочу пива.
Що? "Не відчиняй..."
НІЗАЩО, НІКОЛИ НЕ ВІДЧИНЯЙ ХОЛОДИЛЬНИК,
НІ В ЯКОМУ РАЗІ! ПЕРСІ
От шибеник.
Може, я тут більше й не живу,
та я все ще тут пан.
Ukrainian